Downloaded from YTS.MX
‫את נראית נהדר.‬ ‫-תודה.‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫היא צריכה להחזיק את זה?‬ ‫או שזה צריך להיות במקום אחר?‬
‫אם אתם רוצים, אני יכולה להוציא את החולצה.‬
‫לא, זה בסדר גמור.‬ ‫-טוב.‬
‫המיקרופון מחובר, אימא.‬
‫בסדר. טוב.‬ ‫-נבדוק את השיער שלך, בסדר?‬
‫אימא, את נראית כל כך יפה.‬
‫ובכן, איך כל זה התחיל?‬
‫איך הכול התחיל?‬
‫כשגדלתי, ידעתי שיש לי אימא מיוחדת מאוד.‬
‫וגדלנו ‬
‫על רקע מורשת איטלקית נפלאה ואוהבת.‬
‫לא אכלתי צ'יריוס לארוחת בוקר.‬ ‫אכלתי פריטטה עם ברוקוליני.‬
‫מעולם לא הלכתי אחר העדר. מעולם לא.‬
‫זה לא עלה על דעתי.‬
‫הילדים שלי תמיד אמרו לי‬ ‫מה לדעתם אני צריכה לעשות.‬
‫"אימא, את צריכה לרוץ!‬
‫את צריכה לקפוץ. ‬ ‫את צריכה לעשות כל מיני תרגילים."‬
‫ואני חשבתי, "בסדר, אני מקשיבה."‬
‫"ואת יודעת, אימא,‬ ‫אל תאכלי את כל הפירות האלה.‬
‫זה סוכר.‬
‫ואת יודעת,‬
‫זרעי דלעת טובים מאוד לבריאות."‬
‫ואז יום אחד, שאלו אותי,‬
‫למה שלא אנסה‬
‫פסטה מחיטה מלאה?‬
‫טוב, זה היה הסוף.‬
‫אמרתי, "אני מקשיבה לכל מה שאתם אומרים.‬
‫ואני מכבדת את כל זה.‬
‫אבל אני שואלת את עצמי,‬
‫'מה סופיה לורן הייתה עושה?'"‬
‫את מוכנה. תודה.‬
‫אתה רוצה לכפתר את החולצה?‬
‫המחשוף עמוק מדי?‬
‫קצת.‬
‫"מה סופיה לורן הייתה עושה?"‬
‫אבל למה אני?‬
‫תראו את החיוך הזה.‬
‫אז היא מנאפולי.‬
‫ואנחנו מנאפולי ודרומה.‬
‫קלבריה, בניארה.‬
‫זאת אימא שלי.‬
‫ההורים של ננסי הגיעו מאיטליה.‬ ‫-וזה אבי יפה התואר.‬
‫בדור שלהם באיטליה,‬
‫הנישואים תואמו בין ההורים.‬
‫זה נכון.‬ ‫-למי הייתה "דוניה" גדולה...‬
‫נדוניה.‬ ‫-נדוניה.‬
‫וכיוצא בזה, והמשפחות, ‬
‫למי היה שטח גדול יותר, ‬ ‫או מה היה העיסוק שלהם.‬
‫ואימא שלי אמרה, "אבא, לא.‬
‫אני בוחרת בעצמי."‬
‫נולדתי באמריקה ‬
‫שלוש שנים לאחר שהוריי הגרו מאיטליה.‬
‫אני כל כך איטלקית.‬
‫אני לא מכירה אף קרוב משפחה אחר בדור שלי‬
‫שלא היה איטלקי. לכן אני ממש ספוגה בזה.‬
‫כשהם הלכו לראות סרט,‬
‫הם לא ראו סרט אמריקאי, שהם בקושי הבינו.‬
‫לא רק מבחינת השפה, אלא גם מבחינת ההתנהגות.‬
‫לא, הם הלכו לקולנוע האיטלקי.‬
‫תראו. אלוהים.‬ ‫היא כל כך ממוקדת במטרה. תראו אותה.‬
‫ראיתם?‬
‫באמת.‬
‫היא יודעת איך להיות מאוד מפתה.‬
‫אני מכינה פיצה, אבל... רואים?‬
‫ותראו את התגובה שלה.‬
‫כן. זה "אמוזי."‬
‫"אמוזי" באיטלקית פירושו התנועות.‬
‫וכשאני רואה את זה, אני מזהה את זה.‬
‫אני לא עושה את זה, ‬ ‫אבל אני זוכרת שראיתי את זה.‬
‫אצל ההורים שלי והחברים ו…‬
‫אלה היו חיי כילדה קטנה, ולאחר מכן כשגדלתי.‬
‫זה אחד הדברים שאני ממש נהנית לצפות בהם.‬
‫וכמובן, סופיה ייצגה את היופי.‬
‫אבל לא יופי קלאסי.‬
‫כמו של גרייס קלי ‬ ‫עם תווי הפנים הקטנים והמושלמים.‬
‫היא סוג של יופי קלאסי משלה.‬
‫וזה ממש העניק לי השראה‬
‫כי כולנו שונים, וכל כך הרבה אנשים הם יפים.‬
‫תראו אותה הולכת ברחוב.‬ ‫אלוהים, היא כל כך חמודה.‬
‫הנה לפניכם גברת.‬
‫לא הייתי מתנגדת להיראות כמוה.‬
‫כי גם אני בורכתי בחזה גדול.‬
‫והיא לא הייתה רזונת.‬
‫ולכן לא יכולתי להתחבר ‬ ‫לדברים הרזים והקטנים האלה.‬
‫כשהייתי בשנות השלושים לחיי, ‬ ‫תכננתי את תוכנית ההעשרה הראשונה במדינה.‬
‫והיה עליי לעבוד עם חמישה ראשי ערים.‬
‫הדבר היחיד שהיה להם במשותף‬ ‫הוא שהם אהבו את המראה שלי.‬
‫כי גרמתי להם להיראות טוב.‬
‫ברוכים הבאים לתוכנית ההעשרה של פורט לי.‬
‫זו תכנית התנדבותית לאחר שעות הלימודים,‬
‫שמיועדת במיוחד לילדים… ‬
‫ולא עשיתי את זה רק בשביל עצמי.‬
‫עשיתי את זה כי רציתי שהם ייעתרו לי.‬
‫למען התוכנית, למען הילדים.‬
‫כל דבר, החל מבישול מתקדם ועד לציור, צילום,‬
‫ישנם 84 קורסים בתוכנית‬ ‫שנכנסת עתה לשנתה החמישית.‬
‫בימינו, נשים היו הורגות אותי‬ ‫על שאני מדברת ככה.‬
‫אבל הן לא צריכות.‬
‫כי זה לא קשור לשום דבר מלבד ‬ ‫להציג את המיטב שלך.‬
‫היא תמיד הפיקה את המיטב ממה שהיה לה.‬
‫קשה להאמין שהיא רק בת 17 בסרט הזה.‬
‫כשהיית צעירה.‬
‫למה עכשיו?‬
‫"כשהיית צעירה."‬ ‫-כבר כשאמרתי את זה, ידעתי…‬
‫- מבחן הבד הראשון בגיל 15 -‬
‫אתה חושבת שאת בת מזל?‬
‫בת מזל?‬ ‫-בת מזל. כן. ‬
‫בת מזל להיות מי שאת ‬ ‫וגם בת מזל שהגעת לאיפה שהגעת.‬
‫טוב, זה לא כמו שכותבים עליי,‬ ‫סיפור הסינדרלה, אתה יודע,‬
‫"היא הפכה לשחקנית נפלאה פשוט כמו ב..."‬
‫קסם?‬ ‫-כאילו, פייה עם שרביט קסמים.‬
‫אני אוהבת לקרוא דברים כאלה.‬
‫אני מרגישה רומנטית מאוד ‬ ‫וסנטימנטלית מאוד ביחס לזה.‬
‫אבל האמת היא...‬
‫אני חושבת שהשלבים שעברתי‬ ‫בקריירה שלי היו קשים מאוד.‬
‫זה היה בזמן המלחמה.‬ ‫לא היה לנו מספיק כסף לחיות.‬
‫ולכן לא היה לנו מה לאכול.‬
‫אבא שלי מעולם לא דאג לנו.‬
‫אף פעם.‬
‫אימא שלי לא ידעה ‬ ‫מה לעשות עם עצמה ואיתי ועם אחותי.‬
‫אז אימא שלי רצתה ‬ ‫שאשתתף בתחרות יופי בנאפולי.‬
‫וזכיתי בתחרות הזאת.‬
‫ובכסף שקיבלתי מהתחרות,‬
‫יכולתי לנסוע לרומא ולהתחיל לחפש עבודה.‬
‫- שני לילות עם קלאופטרה -‬
‫- יום בבית המשפט -‬
‫ויטוריו דה סיקה, היה זה שבאמת גילה אותי.‬
‫כשהייתי בת 17, ‬ ‫עשיתי איתו את "הזהב של נאפולי,"‬
‫שהיה להיט גדול.‬
‫וזה שם אותי על המפה.‬
‫- אדוארדו פונטי, ‬ ‫במאי "כל החיים לפניו", בנה של סופיה -‬
‫בסדר, בואי נתחיל שוב, אימא.‬
‫תהיי קצת יותר שוטפת עם, "תמיד קשה לגדל..."‬
‫בסדר? מצלמה!‬
‫קאט. יפה מאוד. בסדר. שוב, מיד.‬
‫קדימה!‬
‫יש לי את כל הטייק, ‬
‫אבל זה המבט היחיד שאני רוצה להתמקד בו.‬
‫המועמדות לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר‬
‫הן אודרי הפבורן ב"ארוחת בוקר בטיפאני."‬
‫פייפר לורי ב"אדי פלסון."‬
‫ג'רלדין פייג' ב"בקיץ ועשן."‬
‫נטלי ווד ב"זוהר בדשא."‬
‫סופיה לורן?‬
‫סופיה לורן ב"לה צ'וצ'ארה."‬
‫שמרתי את זה לסוף.‬
‫הזוכה היא...‬
‫סופיה לורן.‬
‫לא נכחת בטקס הזה.‬
‫למה לא?‬
‫כי זאת הייתה הפעם הראשונה שהם...‬
‫נתנו את האפשרות לזכות בפרס‬
‫לסרט זר.‬
‫אז אמרתי,‬
‫"טוב, אם אהיה בין החמש,‬
‫אני אהיה ממש מאושרת, אבל אין סיכוי שאזכה."‬
‫אז נשארתי בבית.‬
‫הטלפון צלצל.‬
‫מי היה בטלפון?‬
‫קרי גרנט.‬
‫והוא אמר, "סופיה, זכית!"‬
‫- לה צ'וצ'ארה -‬
‫ב"לה צ'וצ'ארה," היא מגלמת ‬
‫אישה חזקה מאוד שלא משנה מה קורה מסביב,‬
‫ההפצצות בכל מקום שהלכה אליו ברגל...‬
‫היא הייתה נחושה להגן על הבת שלה.‬
‫ובכל זאת, לפעמים לא משנה מה עושים,‬
‫אי אפשר תמיד... להצליח בכך.‬
‫פשוט אי אפשר.‬
‫ברגע הזה, היא נאנחת בהקלה,‬
‫היא מאמינה בכל לבה‬
‫שלא יקרה לה שום דבר בכנסייה.‬
‫מזעזע.‬
‫לדעתי זה כואב מנשוא.‬
‫לגמרי בלתי נסבל.‬
‫הורים לא יכולים להגן על ילדים בכל דקה.‬
‫כלומר, הם משתדלים.‬
‫הם חיים כל רגע כדי להגן עליהם.‬
‫אבל... מה נדרש לשם כך?‬
‫אלפרד היה הבכור, הוא נולד ב-1960.‬
‫גלן, ב-1962.‬
‫רג'ינה, ב-1963.‬
‫דומיניק, ב-1964.‬
‫ידעתי שעליי להיות חזקה.‬
‫ידעתי שעליי להיות חזקה מאוד.‬
‫עם שלושת הבנים האלה?‬
‫רג'ינה הייתה מלאך.‬
‫תמיד הרגשתי שהיא המתנה בשבילי.‬
‫כדי לעשות את מה שהיה עליי לעשות.‬
‫הייתי שבורה מצער‬ ‫כשאלפרד אמר לי שהוא חולה בסרטן.‬
‫שלב רביעי של לימפומת הודג'קין.‬
‫הוא אמר, "נותרו לי 6 חודשים לחיות, אימא."‬
‫אבל בזכות הטיפול הכימותרפי האלים,‬ ‫הוא נשאר בחיים.‬
‫וגלן,‬
‫עבר חוויה בילדותו ‬ ‫שעליה הוא לא סיפר לאף אחד.‬
‫מעולם לא הרשיתי להם לישון אצל חברים.‬
‫הצעתי שהחברים שלהם יבואו לכאן,‬ ‫הם יכולים לישון אצלי.‬
‫היו חברים שבאו לישון כאן.‬
‫אבל לא. הפעם היחידה הזאת...‬
‫שאלו אותי כשהלכנו לשחות,‬ ‫"הבן שלך יכול לבוא לישון אצלנו?"‬
‫הדוד,‬
‫אלוף אגרוף, שהם העריצו.‬
‫הוא היה מתעלל.‬
‫אמרו לו, "אם תספר משהו להורים שלך,‬
‫אנחנו נהרוג אותם."‬
‫לא ידעתי כלום עד שהוא היה בן 18.‬
‫כשהיא רואה אותם, מה שהם עושים לבת שלה, ‬
‫היא לא יכולה לעשות שום דבר בקשר לזה.‬
‫ואז, כמובן, האם שבורה מצער.‬
‫והעובדה שהאימא קמה.‬
‫קמה במקום פשוט למות.‬
‫זה אומץ. זה כוח. זה...‬
‫הכוח שאת מוצאת בעצמך אף שאין לך אותו.‬
‫את יוצרת את הכוח הזה, ישר מהבטן שלך.‬
‫וזה מה שהיא מעבירה בסצנה הזאת.‬
‫לא משנה מה, את חייבת להמשיך הלאה.‬
‫קאט! מושלם. ממשיכים הלאה.‬
‫בראבו, אימא!‬
‫מושלם. זהו זה.‬
‫המראה הזה היה נכון.‬
‫בהחלט. ‬
‫אתה תמיד מנסה למצוא תשובה.‬
‫לפעמים אין תשובה.‬
‫מה שחשוב באמת הוא האמת שלך, ‬ ‫האמונה שלך בחיים.‬
‫בבני אדם.‬
‫בילדים, בבן שלך, בכולם, אתה יודע.‬
‫אימא.‬
‫את יפהפייה.‬
‫אני רואה אותך כאן. את מדהימה.‬
‫היא רצתה, יותר מכל דבר בעולם, להיות אימא.‬
‫המסע שלי היה קשה.‬
‫אבל אני חושבת ‬ ‫שגם המסע שלה היה קשה כי,‬
‫אף שהיא זכתה באוסקר ובפרסים נוספים,‬
‫כשהיא רצתה ללדת ילדים, ‬ ‫היה עליה להישאר במיטה.‬
‫מה היה הטעם להישאר במיטה ‬ ‫במשך שמונה חודשים?‬
‫ובכן, כי...‬
‫אחרת, הייתי מאבדת את התינוקות שלי.‬
‫היא רצתה את הילדים האלה, ‬ ‫והיא דאגה שזה יקרה.‬
‫היא מעולם לא ויתרה.‬
‫עבדתי קשה מאוד ‬ ‫כדי ללדת את שני הילדים האלה.‬
‫עבדתי קשה מאוד כדי שיהיה לי בעל.‬
‫עבדתי קשה מאוד בשביל כל מה שהשגתי.‬
‫הסרט הזה הוא "נישואים נוסח איטליה."‬
‫הנה היא.‬
‫מאושרת לגמרי שהיא החזיקה מעמד‬
‫והשיגה בדיוק מה שהיא רצתה לעשות.‬
‫להיות רעיה חוקית.‬
‫חשבתי שיש לי תסביך עמוק‬ ‫כי אבא שלי מעולם לא התחתן עם אימא שלי.‬
‫ולכן הייתי זקוקה לחוקיות.‬
‫הייתי זקוקה לילדים. ‬ ‫הייתי זקוקה למשפחה משלי.‬
‫קרלו פונטי כבר היה מפיק מצליח מאוד‬
‫כשהוא הכיר את סופיה.‬
‫הוא עזר לה להפוך לכוכבת קולנוע,‬ ‫ואז, כמובן, מאוחר יותר,‬
‫זה הפך לסיפור אהבה.‬
‫כשבחור עוזר לך להיות ‬ ‫מי שאת רוצה להיות ומי שאת, ‬
‫זה הופך אותו לגבר סקסי מאוד.‬
‫ואתה יודע‬ ‫שהיא הייתה יכולה להתחתן עם קרי גרנט.‬
‫- ספינת האהבה (1958) -‬
‫כשהם צילמו את הסרט השני שלהם ביחד,‬
‫"ספינת האהבה", הוא אמר, "בואי נתחתן."‬
‫הוא באמת היה מאוהב בי מאוד.‬
‫אבל כשהגיע הרגע‬
‫שבו היה עליי להחליט, שבו היה עליי לבחור,‬
‫בחרתי בקרלו כי חשבתי,‬
‫הוא שייך לעולם שלי, לעם שלי.‬
‫ולהתחתן עם מישהו שלא היה איטלקי,‬
‫שלא היה מעיר הולדתי,‬
‫הייתי מרגישה אבודה לגמרי.‬
‫אז היא קיבלה החלטה.‬
‫"אני אתחתן עם האדם שמכיר אותי‬
‫ומעריץ אותי.‬
‫ואנחנו נבנה חיים ביחד‬
‫בטוב וברע."‬
‫בסדר.‬ ‫-סוג אחד של טיפות או יותר מאחד?‬
‫אתה מקבל כמה סוגים.‬
‫אני מוכן.‬ ‫-אני צריכה לנער את זה.‬
‫תישען קצת לאחור.‬
‫טוב.‬
‫אלן ואני...‬
‫למדנו יחד בתיכון.‬
‫אלן נבחר לנער היפה ביותר ‬ ‫ולספורטאי המצטיין.‬
‫אני נבחרתי כנערה הפופולרית ביותר.‬
‫הוא אמר שהוא יודע בדיוק מי הייתי‬
‫ושהוא חשב, "יום אחד, היא תהיה נערתי."‬
‫שאלתי, "איך יכולת לחשוב ככה?"‬
‫הוא אמר, "קל.‬
‫ידעתי שאם אתחתן איתך, ‬ ‫לעולם לא יהיה לי יום רע."‬
‫אמרתי, "אתה רציני?" הוא אמר, "כן!‬
‫וזה נכון.‬
‫מעולם לא היה לי יום רע מאז שנישאתי לך."‬
‫אלן.‬
‫כן.‬ ‫-אתה באמת חמוד, אלן.‬
‫אני אגיד לכם משהו, וזה מצחיק מאוד.‬
‫הייתי נשואה עם שני ילדים,‬
‫והיה לנו מזל להשיג שמרטף באחד הלילות.‬
‫ואז צפיתי‬
‫ב"אתמול, היום ומחר".‬
‫- אתמול, היום ומחר (1964) -‬
‫הייתי בחורה קטנה וצרה, ככה.‬
‫הכוונה לא כמו ב"צרה צרורה."‬ ‫אלא, המותניים שלי היו צרות.‬
‫ורציתי לחקות את סופיה לורן.‬
‫חשבתי, "אנחנו צריכים‬ ‫לעשות כיף בנישואים האלה.‬
‫אסור לנו להיות רציניים מדי.‬
‫כשהוא יחזור הביתה,‬
‫אני אלבש חגורת ביריות, ‬
‫בסגנון סופיה לורן."‬
‫אז לבשתי חלוק רחצה ושום דבר מתחת.‬
‫ואלן בא הביתה.‬
‫הוא אמר, "טוב, מותק. הילדים ישנים.‬ ‫אנחנו הולכים למיטה?"‬
‫אמרתי, "אל!"‬
‫זה עובר מהר.‬ ‫אני לא מאמין ש-60 שנה חלפו כל כך מהר.‬
‫אני יודעת. קשה להאמין.‬ ‫-כן.‬
‫אני יודעת שתמיד אמרת לי ‬ ‫שאתה אוהב את המוח שלי.‬
‫חשבתי שתגידי שאהבתי משהו אחר.‬ ‫חשבתי שאתה מתכוונת לחזה.‬
‫טוב.‬
‫ידעתי שאתה אוהב את המוח שלי,‬
‫ואני יודעת שאהבת את הגזרה שלי.‬
‫מה עוד אתה באמת תמיד...‬
‫באמת. לא, באמת. מה...‬ ‫-לא.‬
‫כי היו כל כך הרבה בחורות אחרות‬ ‫שהשתגעו עליך.‬
‫מה שבאמת אהבתי‬
‫הוא האופן שבו התמודדת עם כל מצב קטן שנוצר.‬
‫איך שהתמודדת עם כל אתגר. ‬ ‫זה מאוד אינטנסיבי.‬
‫את לא מקלה הראש ביחס לשום דבר.‬ ‫מאוד אינטנסיבית.‬
‫וכן, את מפגינה תשוקה ורגשות ‬ ‫ביחס לדברים רבים.‬
‫מישהו כמו קרי גרנט כבש אותך פעם?‬
‫זאת שאלה ממש טובה.‬
‫פעם אחת.‬
‫כן.‬
‫כן, והיה עליי לשמור על התנהגות הולמת.‬
‫כי כבר הייתי נשואה.‬
‫אני הייתי זאת שהלכה לבריכה עם הילדים.‬
‫ידעתי שזה לא ילך לשום מקום.‬
‫ממש לשום מקום.‬
‫בעלי ידע היטב‬
‫שאשתו מצאה חן מאוד בעיניי גברים‬ ‫לעתים קרובות.‬
‫ו... אבל הוא גם ידע שתמיד ידעתי את מקומי.‬
‫ואני לא מצטערת.‬
‫אתה יודע, את מקבלת החלטות כאלה.‬
‫אבל הייתי רוצה לחשוב ‬ ‫שלכל אישה היה יותר מחוויה אחת‬
‫שבה מישהו נתן לה להרגיש מאוד מיוחדת.‬
‫אתה יודע.‬
‫ההבדל הוא, מה את עושה בקשר לזה?‬
‫- קרלו פונטי, מפיק סרטים, מת בגיל 94 -‬
‫זה מאוד...‬
‫קשה מאוד.‬
‫את מנסה לשכוח זאת,‬
‫אבל הייסורים שבתוכך חוזרים.‬
‫מה אני יכולה לעשות?‬ ‫ואז התחלתי לחשוב באופן חיובי.‬
‫אני מספרת לעצמי את סיפור חיי.‬
‫למשל, "את נולדת בשכונה ענייה מאוד‬
‫בזמן המלחמה,‬
‫והצלחת בחיים.‬
‫ולא ידעת שתצליחי."‬
‫ואז אני רואה את הילדים שלי, את המשפחה שלי.‬
‫ואז אני מרגישה קצת יותר טוב.‬
‫החיים לא קלים. זה קשה.‬
‫תחשבו על זה. כן. ‬
‫כמה דברים היו לכולנו בימי חיינו‬
‫שקרו מעבר לשליטתנו?‬
‫מה אנחנו עושים בקשר לזה?‬
‫הבן שלי, דומיניק, אהב את האוקיינוס.‬
‫גלים. גלישה.‬
‫החברים שלו אמרו, ‬ ‫"דום, בוא איתנו לפוארטו ריקו,‬
‫נלך לגלוש."‬
‫הוא שבר את הצלעות.‬
‫אף אחד לא הבחין שהעורק שלו נפגע.‬
‫לקח שלושה ימים לפני שליבו נכנע.‬
‫אני עדיין...‬
‫אני עדיין לא מרגישה שזה אמיתי.‬
‫אלוהים, אני מתגעגעת לחיבוקים שלו, ‬ ‫לנשיקות שלו, לאור שלו.‬
‫הוא היה יכול להאיר חדר. לא היית צריך חשמל.‬
‫אהבתו…‬
‫ועם זאת,‬
‫בזבזתי הרבה זמן במחשבה‬
‫שאני יכולה לתקן הכול.‬
‫ונוכחתי שהשליתי את עצמי.‬ ‫כי איך אפשר לתקן הכול?‬
‫חשבתי ככה.‬
‫טוב, גידלתי ארבעה ילדים.‬
‫זה כאילו, אם תלמד למבחן, תקבל מאה.‬
‫את דואגת למשפחה שלך, מקדישה את עצמך.‬
‫זה לא תמיד קורה כמו שמצפים.‬
‫אלן לא הצליח להתמודד עם זה.‬
‫זה היה לי קשה, אבל ריסנתי את רגשותיי‬
‫כי הייתה לי עבודה רצינית לעשות.‬
‫לתת לבנים של דומיניק דוגמה איך מתמודדים‬
‫עם מוות של אדם אהוב.‬
‫הם לא ראו את זה קודם.‬
‫אז במשך שלוש השנים הבאות‬
‫התרכזתי בהם.‬
‫יום הולדת שמח!‬ ‫-היי, דולי!‬
‫האנשים האהובים עליי.‬
‫הנה הילדה שלי!‬ ‫-מה שלומך?‬
‫שלומי טוב.‬
‫לכל אחד יש מסע חיים משלו.‬
‫החיים טובים.‬ ‫-כן.‬
‫יום הולדת שמח, כולנו.‬
‫אני כבר בת 82 וחצי.‬
‫חייתי את המסע שלי כמיטב יכולתי בכל יום.‬
‫אנחנו מודעים לסכנות.‬
‫אבל אחת ההנאות בחיים‬
‫היא האנשים שאנחנו פוגשים לאורך הדרך.‬
‫- ב-2019, זכתה סופיה לורן באוסקר לשם כבוד‬ ‫מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע -‬
‫- בתה של ננסי, רג'ינה, ‬ ‫שהיא גם קולנוענית, -‬
‫- פנתה לבנה של סופיה, אדוארדו, -‬
‫- וסיפרה לו על החשיבות ‬ ‫שיש לאמו בשביל ננסי. -‬
‫- והם ארגנו פגישה. -‬
‫אנחנו נוסעים לשדרות וילשייר 6067.‬
‫אנחנו בדרך.‬
‫זה ממש נהדר.‬
‫איפה הילדה שלנו?‬
‫אלי! כמה אני אוהבת אותך!‬
‫מה שלומך? ‬
‫בסדר.‬
‫אני מרגישה כאילו אנחנו מכירות.‬
‫אנחנו מכירות אחת את השנייה מצוין.‬
‫אני באמת חושבת ככה.‬
‫כל הדברים שעשית, את מייצגת אותנו.‬
‫תודה.‬ ‫-במאה אחוז.‬
‫אני כל כך שמחה לפגוש אותך. ‬ ‫אני באמת מאושרת.‬
‫תודה גם לך שבאת הנה. אני גדלתי...‬
‫להכיר את המשפחה הזאת,‬
‫זה היה, בשבילי, סוג של... נס נפלא.‬
‫היא אמרה שהמשפחה שלהם אהבה אותי מאוד.‬
‫שבכל פעם שהבת עשתה משהו,‬
‫האימא תמיד אמרה,‬
‫"סופיה שם. היא תעזור לך."‬
‫כאילו שהייתי דימוי.‬
‫ובאותה תקופה,‬
‫אולי זה היה משהו שהיא חיפשה ‬ ‫ולא הצליחה למצוא.‬
‫זה אומר משהו לאנשים.‬
‫לדעתי זה נפלא.‬
‫אף אחד לא מקבל כל מה שהוא רוצה בחיים.‬
‫אף אחד.‬
‫אבל כולנו מקבלים מספיק כדי להרגיש‬
‫שהחיים שלנו חשובים.‬
‫אני מקבלת עצה טובה מסופיה.‬ ‫-אני מורה טובה.‬
‫את מורה ממש טובה.‬
‫אני נכנסת בכל פעם שצריך.‬
‫זה נכון.‬
‫נכון שזה נהדר?‬
‫עברית: שלמה ליברמן‬