Downloaded from YTS.MX
-Du ser flott ut. -Takk.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Skal hun holde den eller ha den et sted?
Jeg kan dra ut blusen om du vil.
-Nei, det er perfekt. -Ok.
Mikrofonen er klar.
-Ok. -Vi sjekker håret ditt.
Du er vakker, mamma.
Hvordan begynte dette? Hvordan begynte det?
Under oppveksten visste jeg at mamma var spesiell.
Vi ble oppdratt
i en flott, kjærlig familie med italienske røtter.
Jeg spiste ikke Cheerios til frokost, men frittata med brokkolini.
Jeg fulgte aldri flokken. Aldri.
Jeg tenkte ikke på det.
Barna mine sa alltid hva de mente jeg burde gjøre.
"Mamma, du bør løpe!
Du bør hoppe. Du bør trene."
Jeg tenkte: "Ok, jeg hører dere."
"Mamma, ikke spis så mye frukt.
Det inneholder sukker."
Og også:
"Gresskarfrø er bra for deg."
En dag ble jeg spurt
om jeg ikke ville smake fullkornspasta.
Det var dråpen.
Jeg sa: "Jeg hører hva dere sier, og jeg respekterer det,
men jeg spør meg selv:
'Hva ville Sophia Lauren gjort?'"
Du er klar. Takk.
Vil du kneppe den igjen?
-For mye kløft? -Litt.
"Hva ville Sophia Loren gjort?"
Hvorfor meg?
Se på det smilet.
Hun er fra Napoli.
Vi er fra Napoli og sørover. Calabria, Bagnara.
Det er mora mi.
-Nancys foreldre kom fra Italia. -Og min vakre far.
I deres generasjon i Italia,
var ekteskapene arrangerte.
-Det stemmer. -Den som hadde stor medgift…
-Medgift. -Medgift.
Og ditt og datt, og familiene,
og de som hadde større eiendom og sånt.
Mamma sa: "Padre, nei.
Jeg velger selv."
Jeg ble født i Amerika
tre år etter foreldrene mine kom fra Italia.
Jeg er italiensk til fingerspissene. Jeg vet ikke om noen
som ikke var italienske, så jeg er omsluttet.
Når de dro for å se på film,
så de aldri amerikanske filmer, fordi de forsto dem knapt.
Ikke bare språket, men atferden også. Nei, de så italienske filmer.
Se. Hun var så perfekt. Se på henne.
Så du det?
Kom igjen.
Hun kan være veldig forlokkende.
Jeg lager pizza, men… Ser du?
Se på reaksjonen hennes.
Ja. Det er "emozi".
"Emozi" på italiensk betyr bevegelsene.
Jeg kjenner det igjen når jeg ser det.
Jeg gjør det ikke, men jeg så det.
Hos foreldrene mine, venner og…
Det var livet mitt som liten jente og under oppveksten.
Det er noe jeg virkelig liker.
Sophia representerte skjønnhet,
men ikke en klassisk skjønnhet.
Som en Grace Kelly med perfekte trekk.
Hun er en egen type klassisk skjønnhet.
Det inspirerte meg,
fordi alle er ulike, og så mange er vakre.
Se når hun går nedover gaten. Hun er så søt.
Det kaller jeg en dame.
Jeg skulle gjerne sett sånn ut.
Jeg er også godt utstyrt.
Hun var ikke mager.
Jeg kjente meg ikke igjen i de som var så tynne.
I trettiårene utarbeidet jeg det første spesialprogrammet i staten.
Jeg jobbet med fem ordførere.
Det eneste de hadde til felles, var at de likte utseendet mitt.
Jeg fikk dem til å se bra ut.
Velkommen til Fort Lee Enrichment Program.
Det er et etter skoletid-program drevet av frivillige
som er designet for barn…
Jeg gjorde det ikke for meg selv.
Jeg gjorde det fordi jeg ville at de skulle si ja.
Til programmet og til barna.
Alt fra matlaging og maling til fotografering,
vi har åttifire kurs i vårt femte år.
Kvinner hadde drept meg om jeg sa det i dag.
Det burde de ikke.
Det handler bare om å presentere ditt beste.
Hun gjorde alltid det beste ut av det hun hadde.
Det er utrolig at hun er bare 17 år i den filmen.
Da du var ung.
Hvorfor nå?
-"Da du var ung." -Da jeg sa det, visste jeg…
FØRSTE PRØVEFILMING 15 ÅR GAMMEL
Føler du deg heldig?
-Heldig? -Heldig. Ja.
Heldig for at du er den du er og har kommet dit du er.
Det er ikke sant det de skriver, den Askepott-historien:
"Hun ble en utrolig skuespiller bare ved…"
-Magi? -En fe med en tryllestav.
Jeg likte å lese det.
Jeg er romantisk og sentimental.
Sannheten er at stegene i karrieren min har vært vanskelige.
Det var under krigen. Vi hadde ikke nok penger til å leve.
Vi hadde ingenting å spise. Pappa tok seg ikke av oss. Aldri.
Mamma visste ikke hva hun skulle gjøre med meg og søsteren min.
Mamma meldte meg på en skjønnhetskonkurranse i Napoli.
Jeg vant konkurransen.
Med pengene jeg fikk fra konkurransen,
dro jeg til Roma for å finne meg jobb.
Det var Vittorio De Sica som fenget meg.
Som 17-åring spilte jeg mot ham i Hver dag er en festdag,
og den ble kjempepopulær.
Den gjorde meg kjent.
REGISSØR OG SOPHIAS SØNN
Vi tar det forfra.
Vær mer flytende med: "Det er vanskelig å oppdra…"
Ok? Kamera!
Kutt. Veldig bra. Igjen, med en gang.
Kom igjen!
Jeg har hele opptaket,
men det er dette jeg vil fokusere på.
Nominert for beste skuespillerinne
er Audrey Hepburn i Frokost hos Tiffanys.
Piper Laurie i The Hustler.
Geraldine Page i Summer and Smoke.
Natalie Wood i Feber i blodet.
Sophia Loren?
Sophia Loren i To kvinner.
Jeg sparte på den. Vinneren er Sophia Loren.
Du var ikke med på seremonien.
Hvorfor ikke?
Det var første gang de
åpnet for muligheten for å gi prisen til en utenlandsk film.
Jeg sa:
"Hvis jeg er blant de fem, blir jeg glad, men jeg vinner aldri."
Så jeg ble hjemme.
Telefonen ringte.
-Og hvem var det? -Cary Grant.
Han sa: "Sophia, du vant!"
TO KVINNER
I To kvinner spiller hun
en sterk kvinne som, samme hva som skjer,
med bombingen rundt henne,
beskyttet hun barnet sitt.
Av og til spiller det ingen rolle hva du gjør,
du kan ikke lykkes hver eneste gang.
Det går ikke.
I denne scenen sukket hun av lettelse.
Hun trodde av hele sitt hjerte at ingenting ville skje henne i kirken.
Forferdelig.
Det er uutholdelig smertefullt.
Helt uutholdelig.
Foreldre kan ikke beskytte barna hvert eneste minutt.
Man prøver. Man prøver å beskytte dem hele tiden.
Men hva skal til?
Alfred var den førstefødte, født i 1960.
Glenn, 1962.
Regina, 1963.
Dominic, 1964.
Jeg visste at jeg måtte være sterk. Veldig sterk.
Med de tre guttene?
Regina var en engel.
Jeg følte at hun var en gave. For å gjøre det jeg måtte gjøre.
Jeg ble knust da Alfred sa at han hadde kreft.
Hodgkins sykdom i fjerde stadium.
Han sa: "Jeg har seks måneder igjen å leve."
Han overlevde ikke den tøffe cellegiftkuren.
Og Glenn,
han hadde en opplevelse han ikke fortalte om.
De sov aldri over hos andre.
Hvis de ville ha venner på besøk, kunne de sove her.
De hadde overnattinger,
men nei. En gang…
…spurte de meg på et svømmestevne: "Kan sønnen din ligge over?"
De så opp til onkelen, som var boksemester.
Han var en misbruker.
Han ble fortalt: "Sier du det til foreldrene dine, dreper vi dem.
Jeg visste det ikke før han ble 18 år.
Når hun ser dem og hva de gjør mot datteren,
kan hun ikke gjøre noe med det.
Mora blir selvfølgelig knust.
Mora reiser seg faktisk.
Hun reiser seg, i stedet for å dø.
Det motet. Den styrken. Det er krefter du ikke engang har.
Den kraften kommer fra instinktet ditt.
Det er det hun formidler i denne scenen.
Samme hva som skjer, så må du ikke gi opp.
Kutt! Perfekt. Vi fortsetter.
Bravo, mamma!
Perfekt. Sånn, ja.
Det uttrykket var helt riktig. Absolutt.
Du prøver alltid å finne svar.
Av og til er det ingen svar.
Det som teller er din sannhet, din tro på livet. På folk.
På barna dine, på sønnen din, på alle.
Mamma. Du er vakker.
Jeg ser på deg her. Slående.
Hun ville, mer enn noe annet i verden, bli mor.
Reisen min har vært vanskelig.
Hennes reise var også vanskelig,
fordi selv om hun vant en Oscar,
så måtte hun være sengeliggende for å få barn.
Hvorfor var du sengeliggende i åtte måneder?
Fordi…
…hvis ikke, hadde jeg mistet barna.
Hun ville ha barna, og hun sørget for at det skjedde.
Hun ga aldri opp.
Jeg jobbet hardt for å få to barn.
Jeg jobbet hardt for å få en ektemann.
Jeg jobbet hardt for alt jeg hadde.
Dette er Ekteskap på italiensk.
Her er hun.
Jeg er så glad for at hun holdt ut
og oppnådde nøyaktig det hun ville.
Hun gjorde seg selv legitim.
Jeg hadde et stort kompleks, fordi pappa ikke giftet seg med mamma.
Derfor trengte jeg legalitet.
Jeg trengte barn og min egen familie.
Carlo Ponti var en vellykket regissør
da han møtte Sophia.
Han hjalp henne med å filmstjerne, og senere ble det til en romanse.
Når en mann hjelper deg med å bli den du vil være og den du er,
blir de veldig sexy.
Hun kunne ha giftet seg med Cary Grant.
Da de laget sin andre film sammen,
Houseboat, sa han: "Vi gifter oss."
Han var veldig forelsket i meg.
Da øyeblikket kom,
og jeg måtte bestemme meg, jeg måtte velge,
valgte jeg Carlo, fordi jeg tenkte
at han tilhørte min verden, mitt folk.
Hadde jeg giftet meg med en som ikke var italiensk,
en som ikke var fra hjembyen min, hadde jeg følt meg fortapt.
Hun tok valget.
"Jeg gifter med den som kjenner meg
og forguder meg.
Vi skal skape et liv sammen i gode og onde dager."
-Ok. -Én type dråper eller flere?
Du får flere.
-Drypp i vei. -Jeg må riste den. Len deg tilbake.
Sånn.
Alan og jeg gikk på high school sammen.
Alan ble kåret til kjekkeste gutt og beste idrettsutøver.
Jeg var den mest populære.
Han sa at han visste hvem jeg var,
og at han tenkte: "En dag blir hun jenta mi."
Jeg sa: "Hvordan kunne du tenke det?" Han sa: "Lett.
Jeg visste at om jeg giftet meg med deg, ville jeg aldri ha en dårlig dag."
Jeg sa: "Mener du det?" Han sa: "Absolutt. Og det er sant.
Jeg har aldri hatt en dårlig dag sammen med deg."
Alan.
-Ja. -Du er så søt, Alan.
Jeg skal fortelle deg noe morsomt.
Jeg var gift med to barn,
og vi var så heldige at vi hadde barnevakt en kveld.
Det var da jeg så
I går, i dag, og i morgen.
I GÅR, I DAG, OG I MORGEN
Jeg var ei lita jente med smal midje, sånn.
Jeg var ikke full. Jeg snakker om formen min.
Jeg ville etterligne Sophia Loren.
Jeg tenkte: "Vi må ha det gøy i dette ekteskapet.
Vi kan ikke være for seriøse.
Når han kommer hjem,
skal jeg ha på meg en hofteholder, à la Sophia Loren."
Jeg tok på meg en badekåpe og ingenting annet. Alan kom hjem.
Han sa: "Barna sover. Skal vi legge oss?"
Jeg sa: "Al!"
Det går fort. Det er utrolig at det er 60 år siden.
-Ja. Det er vanskelig å tro. -Ja.
Du har alltid sagt at du elsker hjernen min.
Jeg trodde du skulle si noe annet. Jeg hørte deg.
Vel, jeg visste at du elsket hjernen min,
og jeg vet at du elsket figuren min.
Hva annet var det du…
-Nei, hva var det du… -Nei.
Mange jenter var forelsket i deg.
Jeg likte at du visste hvordan du skulle håndtere enhver situasjon.
Måten du håndterer utfordringer på. Det er intenst.
Du gir aldri etter. Veldig intens.
Du viser lidenskap og følelser for mange ting.
Har noen som Cary Grant imponert deg?
Det er et godt spørsmål.
Én gang. Ja.
Jeg måtte ta meg sammen,
fordi jeg var gift.
Jeg var ved bassenget med barna. Jeg visste at det aldri ville bli noe mer.
Mannen min visste godt
at kona hans var veldig populær.
Han visste også at jeg visste hvor grensen gikk.
Jeg angrer ikke. Man må stå for avgjørelsene sine.
Jeg vil tro at alle kvinner har hatt med enn én opplevelse
hvor noen fikk dem til å føle seg spesielle.
Ikke sant. Spørsmålet er, hva gjør du med det?
FILMPRODUSENT DØR SOM 94-ÅRING
Det er veldig…
Veldig vanskelig.
Man prøver å glemme det,
men så kommer smerten du har inni deg, tilbake.
Hva kan jeg gjøre? Så begynner jeg å tenke positivt.
Jeg forteller meg selv historien om livet mitt.
Jeg sier: "Du ble født i et fattig nabolag under krigen,
og du greide deg. Du visste ikke at du ville greie deg."
Så ser jeg barna mine, familien min.
Da føler jeg meg litt bedre.
Livet er ikke enkelt. Det er vanskelig. Tenk på det.
Hvor mange ting har vi hatt i livet som har skjedd utenfor vår kontroll?
Hva gjør vi med det?
Sønnen min Dominic elsket havet.
Bølger. Surfing.
Vennene hans sa: "Dom, bli med oss til Puerto Rico,
så surfer vi."
Han brakk ribbeina.
Ingen oppdaget at pulsåren hans var revet over.
Det gikk tre dager før hjertet ga opp.
Jeg tror fortsatt ikke at det er sant.
Jeg savner klemmene hans, kyssene hans, lyset hans.
Han lyste opp rommet. Du trengte ikke strøm.
Kjærligheten hans…
Likevel brukte jeg mye tid på å tenke
at jeg kunne fikse alt.
Det slo tilbake. Hvordan kan man fikse alt?
jeg trodde jeg gjorde det. Jeg hadde fire barn.
Hvis du leser til eksamen, får du en A.
Du tar deg av familien, hengir deg til den.
Det går ikke alltid som forventet.
Alan taklet det ikke. Det var vanskelig, men jeg tok meg sammen,
for jeg hadde en stor jobb å gjøre.
Jeg skulle vise Dominics gutter hvordan man takler
at en som står deg nær går bort.
De hadde ikke opplevd det før.
Jeg brukte de neste tre årene på å konsentrere meg om dem.
-Gratulerer med dagen! -Hei, Dolly!
Favorittfolket mitt.
-Der er jenta mi! -Hvordan går det?
Det går bra.
Alle har sin egen reise i livet.
-Livet er bra. -Ja.
Gratulerer med dagen, alle sammen.
Jeg er 82 og et halvt allerede.
Jeg har levd livet mitt på beste mulige måte hver dag.
Vi vet om fallgruvene,
men en av gledene i livet handler om hvem vi treffer på langs veien.
I 2019 BLE SOPHIA LAUREN HEDRET AV ACADEMY OF MOTION PICTURES.
NANCYS DATTER REGINA, OGSÅ FILMMAKER,
KONTAKTET SOPHIAS SØNN EDOARDO
OG FORTALTE HVOR MYE HANS MOR BETYR FOR NANCY.
DE ARRANGERTE ET MØTE.
Vi skal til 6067 Wilshire Boulevard.
Vi er på vei.
Så flott dette er.
Hvor er jenta vår?
Kjære vene! Jeg elsker deg!
-Hvordan går det? -Bra.
Det føles som vi kjenner hverandre.
-Vi kjenner hverandre godt. -Det tror jeg virkelig.
-Du representerer oss i alt du har gjort. -Ett hundre prosent.
Jeg er så glad for at jeg får møte deg. Virkelig.
Takk for at du kom. Jeg har vokst opp…
Å finne familien…
For meg var det et fantastisk mirakel.
Hun sa at familien deres elsket meg.
At hver gang datteren gjorde noe, sa mora alltid:
"Sophia er der. Hun hjelper deg."
Som om jeg var et bilde.
Og, på den tiden,
kanskje det var noe hun lette etter men ikke fant.
Det betyr noe for folk.
Det er fantastisk.
Ingen får alt de vil ha i livet.
Ingen gjør det,
men vi får alle nok til å føle
at livene våre er viktige.
-Jeg får gode råd fra Sophia. -Jeg er en god lærer.
Du er en god lærer.
-Jeg kommer inn der det er nødvendig. -Det stemmer.
Er det ikke flott?
Tekst: Mari Hegstad Rowland