Downloaded from YTS.MX
‎- Arăți minunat. ‎- Mulțumesc!
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Ține ea ăsta sau îl pun în altă parte?
‎Dacă vrei, îmi ridic bluza.
‎- Nu, e perfect. ‎- Bine.
‎Ți-am pus microfonul.
‎- Bine. ‎- Hai să verificăm părul, da?
‎Mamă, ești frumoasă.
‎Cum a început totul?
‎Cum a început?
‎În copilărie, știam că am o mamă specială.
‎Am fost crescuți
‎într-un mediu italian minunat și iubitor.
‎Nu am mâncat cereale la micul dejun. ‎mâncam ‎frittata ‎cu‎ broccolini.
‎Niciodată n-am urmat turma. Niciodată.
‎Nu mi-a trecut prin minte.
‎Copiii mei îmi spuneau mereu ‎ce credeau că ar trebui să fac.
‎„Mami, ar trebui să alergi!”
‎„Ar trebui să sari. ‎Ar trebui să faci exerciții.”
‎Îmi ziceam: „Bine, vă ascult.”
‎„Mamă, nu mânca atâtea fructe.”
‎„Conțin zahăr.”
‎Sau:
‎„Semințele de dovleac sunt sănătoase.”
‎Apoi, într-o zi, am fost întrebată
‎de ce nu încerc
‎pastele integrale.
‎Atât mi-a fost.
‎Zic: „Ascult tot ce-mi spuneți.”
‎„Și respect absolut tot.”
‎„Dar mă întreb:
‎Ce ar face Sophia Loren?”
‎Ai terminat. Mulțumesc!
‎Închizi nasturele ăla?
‎Ăla, da!
‎- E prea adânc decolteul? ‎- Puțin.
‎„Ce ar face Sophia Loren?”
‎Dar de ce eu?
‎Uitați ce zâmbet!
‎E din Napoli.
‎Noi suntem de mai jos de Napoli.
‎Calabria, Bagnara.
‎Ea e mama mea.
‎- Părinții lui Nancy au venit din Italia. ‎- Și tatăl meu frumos.
‎Pe vremea lor, în Italia,
‎căsătoriile erau aranjate.
‎- Da. ‎- Și cine avea „ferestre” mari…
‎- Zestre. ‎- Zestre.
‎Și asta și cealaltă, și familiile,
‎și cine avea pământ mai mult ‎sau ce aveau ei acolo.
‎Și mama a spus:
‎„‎Padre,‎ nu.”
‎„Îmi aleg singură.”
‎M-am născut în America
‎la trei ani ‎după ce au venit părinții mei din Italia.
‎Sunt italiancă.
‎Nu cunosc alte rude din generația mea
‎care să nu fie italiene. ‎Până-n măduva oaselor.
‎Când mergeau la film,
‎nu vedeau filme americane, ‎pentru că nu prea le înțelegeau.
‎Nu doar limbajul, ci și comportamentul.
‎Nu, vedeau filme italiene.
‎Uite! Doamne! Era pe val. Uită-te la ea!
‎Ai văzut?
‎Zău așa!
‎Știe să atragă privirile.
‎Fac pizza… dar nu oricum.
‎Și uită-te la reacția ei.
‎Da. Asta înseamnă ‎emozi.
‎În italiană, ‎emozi ‎înseamnă „mișcări”.
‎Le recunosc imediat când le văd.
‎Eu nu fac așa, dar am văzut.
‎La părinții mei, la prieteni…
‎Așa a fost viața mea de copil ‎și de adolescentă.
‎E unul dintre lucrurile care-mi plac.
‎Și, desigur, Sophia reprezenta frumusețea.
‎Dar nu are o frumusețe clasică.
‎Ca Grace Kelly, ‎cu trăsături delicate și perfecte.
‎Are genul ei de frumusețe clasică.
‎Și asta m-a inspirat mult,
‎pentru că toți suntem diferiți ‎și mulți oameni sunt frumoși.
‎Uite cum merge pe stradă. ‎Doamne, ce drăguță e!
‎E o adevărată doamnă.
‎Nu m-ar deranja să arăt ca ea.
‎Și eu sunt dotată.
‎Și nici ea nu era prea micuță.
‎N-am fost niciodată ‎ca fetele acelea slabe, da?
‎Când aveam 30 de ani, am creat ‎primul program de formare din stat.
‎Am lucrat cu cinci primari.
‎Singurul lucru pe care îl aveau în comun ‎era că le plăcea cum arătam.
‎Îi făceam și pe ei să dea bine.
‎Bun venit ‎la Programul de formare Fort Lee.
‎Este un program de voluntariat ‎pentru after-school
‎creat special pentru elevii…
‎N-am făcut-o doar pentru mine.
‎Am făcut-o ‎pentru că-mi doream aprobarea lor.
‎Pentru program, pentru copii.
‎Totul, de la gătit avansat, ‎la pictură, la fotografie,
‎în total 84 de cursuri ‎la începutul celui de-al cincilea an.
‎În ziua de azi, ‎femeile m-ar omorî că spun asta.
‎Dar n-ar trebui.
‎Pentru că nu faci ‎decât să arăți ce ai mai bun.
‎Ea mereu a arătat ce are mai bun.
‎E greu de crezut ‎că avea doar 17 ani în film.
‎Când erai tânără.
‎De ce acum?
‎- „Când erai tânără.” ‎- Când spuneam asta, știam…
‎PRIMUL TEST DE ECRAN ‎15 ANI
‎Te simți norocoasă?
‎- Norocoasă? ‎- Norocoasă, da.
‎Că ești cine ești ‎și că ai ajuns unde ai ajuns.
‎Nu e așa cum se scrie despre mine, ‎nu sunt ca Cenușăreasa:
‎„A devenit o actriță minunată, doar cu…”
‎- Ca prin magie? ‎- Cu o baghetă fermecată.
‎Îmi place când citesc asta.
‎Devin romantică și sentimentală.
‎Dar adevărul e
‎că drumul meu în carieră a fost dificil.
‎Era în timpul războiului. ‎Nu aveam bani să supraviețuim.
‎Nu aveam mâncare.
‎Tatăl meu n-a avut grijă de noi.
‎Niciodată.
‎Mama nu știa ce să facă cu ea, ‎cu mine și cu sora mea.
‎A vrut să particip ‎la un concurs de frumusețe în Napoli.
‎Și am câștigat concursul.
‎Cu banii pe care i-am câștigat la concurs,
‎am plecat la Roma ‎și am început să-mi caut de lucru.
‎Victorio De Sica ‎a fost cel care m-a propulsat.
‎Când aveam 17 ani, ‎am jucat cu el în ‎Aurul Neapolelui
‎și a fost un mare succes.
‎Așa mi-am făcut un nume.
‎EDOARDO PONTI, FIUL SOPHIEI ‎REGIZOR AI TOATĂ VIAȚA ÎNAINTE
‎Din nou, mamă.
‎Dar fii mai fluentă ‎când spui: „E greu să crești…”
‎Bine? Camera!
‎Tăiați! Foarte frumos! Continuăm.
‎Să-i dăm drumul!
‎Am toată scena,
‎dar vreau să mă concentrez pe faza asta.
‎Nominalizările pentru cea mai bună ‎interpretare feminină
‎sunt următoarele: ‎Audrey Hepburn în ‎Mic dejun la Tiffany,
‎Piper Laurie în ‎The Hustler…
‎Geraldine Page în ‎Summer and Smoke,
‎Natalie Wood în ‎Splendoare în iarbă.
‎Sophia Loren?
‎Sophia Lorenzo în ‎Two Women.
‎Am păstrat-o la final.
‎Câștigătoarea e…
‎Sophia Loren.
‎Nu ai participat la ceremonie.
‎De ce nu?
‎Pentru că a fost prima dată
‎când au nominalizat
‎un film străin.
‎Și mi-am zis:
‎„Dacă voi fi nominalizată,
‎am să mă bucur, dar sigur nu voi câștiga.”
‎Așa că am stat acasă.
‎A sunat telefonul.
‎Și cine era la telefon?
‎Cary Grant.
‎Zice: „Sophia, ai câștigat!”
‎În ‎Two Women‎ interpretează
‎o femeie puternică, ‎care, orice s-ar întâmpla,
‎bombardamentele, ‎și oriunde ar merge, pe jos sau oricum,
‎își va proteja copilul.
‎Orice ai face, uneori
‎e posibil să nu-ți iasă cum trebuie.
‎Nu poți.
‎În această scenă a răsuflat ușurată
‎și a crezut cu toată inima
‎că nu i se va întâmpla nimic în biserică.
‎Devastator.
‎Mi se pare extrem de dureros.
‎E absolut chinuitor.
‎Părinții nu-și pot proteja copiii ‎în fiecare clipă.
‎Încerci.
‎Trăiești fiecare clipă ca să-i protejezi.
‎Cu ce riscuri?
‎Alfred a fost primul născut, în 1960.
‎Glenn, în 1962.
‎Regina, în 1963.
‎Dominic, în 1964.
‎Știam că trebuie să fiu puternică.
‎Foarte puternică.
‎Aveam trei băieți.
‎Regina era un înger.
‎Am simțit că era cadoul meu.
‎Ca să fac ce trebuia să fac.
‎Am fost distrusă ‎când Alfred mi-a spus că are cancer.
‎Limfomul Hodgkin stadiul patru.
‎Mi-a zis că mai are de trăit șase luni.
‎Dar a trecut prin chinul chimioterapiei ‎și a supraviețuit.
‎Iar Glenn
‎a avut o experiență timpurie ‎despre care n-a spus nimănui.
‎Nu-i lăsam să doarmă la prieteni.
‎Puteau să-și invite prietenii ‎să doarmă aici, să-i văd eu.
‎Și veneau.
‎Dar nu. Odată…
‎am fost întrebată când eram la piscină ‎dacă fiul meu poate dormi undeva.
‎Unchiul
‎era campion la box ‎și toată lumea îl respecta.
‎Și era abuziv.
‎I-a zis: „Dacă le spui părinților,
‎o să-i omorâm.”
‎N-am știut nimic până la 18 ani.
‎Când vede ce îi fac fiicei ei,
‎nu poate face nimic.
‎Și apoi, desigur, mama a fost distrusă.
‎Dar, până la urmă, mama s-a ridicat.
‎N-a murit, ci s-a ridicat.
‎Cât curaj! Câtă putere!
‎E o putere pe care nici nu știi că o ai.
‎Vine din tine, vine din instinct.
‎Asta transmite ea în această scenă.
‎Orice ar fi, trebuie să mergi înainte.
‎Tăiați! Perfect. Continuăm!
‎Bravo, mamă!
‎Perfect. Asta e.
‎Privirea a fost perfectă.
‎Categoric.
‎Mereu încerci să găsești un răspuns.
‎Uneori nu există răspuns.
‎Contează adevărul tău, ‎credința ta în viață.
‎În oameni.
‎În copii, în fiul tău, în toată lumea.
‎Mamă!
‎Ești frumoasă.
‎Te văd aici. Ești superbă.
‎Mai mult decât orice, ‎și-a dorit să fie mamă.
‎Călătoria mea a fost una grea.
‎Dar și a ei a fost la fel
‎fiindcă, deși a luat un Oscar ‎și toate cele,
‎când a vrut să aibă copii, ‎a trebuit să stea în pat.
‎De ce ai stat opt luni în pat?
‎Pentru că…
‎dacă nu stăteam, pierdeam sarcina.
‎Și-a dorit copiii aceia și a reușit.
‎Nu s-a dat bătută.
‎Am muncit din greu să am doi copii.
‎Am muncit din greu să am un soț.
‎Am muncit din greu pentru orice am avut.
‎Acesta e filmul ‎Căsătorie în stil italian.
‎Iat-o!
‎Foarte încântată că a perseverat
‎și a ajuns exact unde își dorea.
‎S-a căsătorit legal.
‎Eu am fost complexată, ‎fiindcă părinții mei nu erau căsătoriți.
‎De aceea voiam să fac asta.
‎Voiam copii. Voiam să am familia mea.
‎Carlo Ponti era deja ‎un producător de succes
‎când a cunoscut-o pe Sophia.
‎A ajutat-o să devină vedetă, ‎iar apoi, mai târziu,
‎s-au îndrăgostit.
‎Când un tip te ajută ‎să fii cine vrei și ceea ce ești,
‎el devine sexy.
‎Ea ar fi putut ‎să se căsătorească cu Cary Grant.
‎Când au făcut al doilea film împreună,
‎Houseboat,‎ el i-a zis: ‎„Hai să ne căsătorim.”
‎Era foarte îndrăgostit de mine.
‎Dar, când a sosit clipa
‎în care a trebuit să decid, să aleg,
‎l-am ales pe Carlo fiindcă am crezut
‎că făcea parte din lumea mea, ‎era de-al meu.
‎În plus, dacă mă măritam ‎cu un tip care nu era italian,
‎care nu era de la mine din oraș,
‎m-aș fi simțit complet pierdută.
‎Și așa a luat decizia.
‎„Mă mărit cu persoana care mă cunoaște
‎și mă adoră.”
‎„Și vom fi împreună
‎la bine și la greu.”
‎- Bine. ‎- Un fel de picături sau mai multe?
‎Mai multe.
‎- Dă-mi-le! ‎- Stai să le agit.
‎Lasă-te puțin pe spate!
‎Așa…
‎Alan și cu mine
‎am fost colegi de liceu.
‎Alan a fost votat cel mai chipeș ‎și cel mai bun sportiv.
‎Eu, cea mai populară.
‎A spus că știa exact cine sunt
‎și că s-a gândit: ‎„Într-o bună zi, va fi iubita mea.”
‎Zic: „Cum să crezi așa ceva?”
‎Răspunde: „Simplu.”
‎„Știam că, dacă mă însor cu tine, ‎nu voi avea niciodată o zi proastă.”
‎Zic: „Pe bune?” și el zice: „Da.”
‎„Și e adevărat.”
‎„N-am avut nicio zi proastă ‎de când suntem căsătoriți.”
‎Alan.
‎- Da. ‎- Ești tare drăguț, Alan.
‎Îți spun ceva. E foarte amuzant.
‎Eram căsătoriți, aveam doi copii
‎și, într-o seară, ‎am avut norocul să avem o bonă.
‎Atunci am văzut
‎Ieri, azi, mâine.
‎IERI, AZI, MÂINE (1964)
‎Aveam o talie micuță, atâtica.
‎Mă refeream la dimensiunea taliei.
‎Și voiam s-o imit pe Sophia Loren.
‎Mi-am zis: ‎„Trebuie să ne distrăm în căsnicie.”
‎„Nu trebuie să fim prea serioși.”
‎„Când vine acasă,
‎o să port portjartier,
‎ca Sophia Loren.”
‎M-am acoperit cu un halat și atât.
‎Și a venit Alan.
‎Zice: „Bine, dragă. ‎Copiii dorm. Mergem și noi în pat?”
‎Zic: „Al!”
‎Nu-mi vine să cred ‎că 60 de ani au trecut așa de repede.
‎- Știu. E greu de crezut. ‎- Este.
‎Știu că mi-ai spus mereu ‎că-mi iubești mintea.
‎Credeam că vei spune altceva.
‎Am auzit un „m”.
‎Fie.
‎Știam că-mi iubești mintea
‎și felul în care arăt.
‎Ce altceva ți-a plăcut…
‎- Serios. Ce ți-a plăcut… ‎- Nu.
‎Multe fete erau înnebunite după tine.
‎Mi-a plăcut mult
‎faptul că te descurcai în orice situație.
‎Te descurcai cu toate provocările. ‎E un lucru bun.
‎Niciodată nu te lași. E foarte bine.
‎Și da, ești pasională și emoțională.
‎Te-ai îndrăgostit vreodată ‎de cineva precum Cary Grant?
‎E o întrebare foarte bună.
‎O dată.
‎Da.
‎Da, și a trebuit să mă abțin,
‎pentru că eram căsătorită.
‎Eu mergeam la piscină cu copiii.
‎Știam că n-o să meargă.
‎Absolut deloc.
‎Soțul meu știa foarte bine
‎că soția lui ‎e foarte plăcută de cei din jur.
‎Și… Dar știa și că-mi văd de treaba mea.
‎Și nu-mi pare rău.
‎Luăm singure astfel de decizii.
‎Dar aș vrea să cred că toate femeile ‎au avut mai multe experiențe
‎în care s-au simțit speciale.
‎Înțelegi tu.
‎Diferența e cum reacționezi ‎în acea situație.
‎CARLO PONTI, PRODUCĂTOR DE FILM, ‎MOARE LA 94 DE ANI
‎Este foarte…
‎Foarte dificil.
‎Încerci să uiți,
‎dar apoi, ‎zbuciumul lăuntric revine la nesfârșit.
‎Ce pot să fac?
‎Apoi încep să gândesc pozitiv.
‎Îmi spun povestea vieții.
‎Zic: „Te-ai născut într-un cartier sărac,
‎în timpul războiului,
‎și ai reușit în viață.”
‎„Dar nu știai că ai să reușești.”
‎Apoi îmi văd copiii, familia.
‎Și mă simt puțin mai bine.
‎Viața nu e ușoară. E grea.
‎Gândiți-vă! Da.
‎Câte dintre lucrurile ‎care s-au întâmplat în viața noastră
‎le-am putut controla?
‎Ce facem în situația asta?
‎Fiul meu, Dominic, iubea oceanul.
‎Valurile, surfingul.
‎Prietenii lui i-au spus: ‎„Dom, hai cu noi, în Puerto Rico,
‎să facem surfing.”
‎Și-a rupt coastele.
‎Nimeni nu și-a dat seama ‎că a fost afectată artera.
‎În trei zile i-a cedat inima.
‎Eu încă…
‎Încă nu realizez că e adevărat.
‎Îmi lipsesc îmbrățișările, ‎săruturile și lumina lui.
‎Lumina camera. Nu-ți trebuia curent.
‎Iubirea lui…
‎Și totuși,
‎am petrecut mult timp gândindu-mă
‎ce aș fi putut face diferit.
‎Și asta m-a afectat.
‎Nu poți să repari totul.
‎Așa am crezut.
‎Aveam patru copii.
‎Crezi că dacă vei învăța ‎pentru un examen, vei lua zece…
‎Ai grijă de familia ta, te implici.
‎Dar lucrurile nu ies mereu ‎așa cum te aștepți.
‎Alan nu a putut accepta.
‎Și mie mi-a fost greu, ‎dar am îndurat mult,
‎pentru că aveam o sarcină importantă.
‎Să fiu pentru băieții lui Dominic ‎un exemplu de cum să suporți
‎moartea unei persoane dragi.
‎Nu mai văzuseră așa ceva.
‎Mi-am petrecut următorii trei ani
‎ocupându-mă de ei.
‎- La mulți ani! ‎- Bună, Dolly!
‎Oamenii mei preferați.
‎- Prietena mea! ‎- Ce faci?
‎Sunt bine.
‎Fiecare are propria sa călătorie.
‎- Viața e frumoasă. ‎- Da.
‎La mulți ani tuturor!
‎Deja am 82 de ani și jumătate.
‎Mi-am trăit viața ‎cum am putut mai bine în fiecare zi.
‎Știm că există obstacole.
‎Dar una dintre bucuriile vieții
‎e cu cine ne întâlnim pe drum.
‎ÎN 2019, SOPHIA LOREN A FOST CELEBRATĂ ‎LA ACADEMIA DE FILM, ARTE ȘI ȘTIINȚE.
‎FIICA LUI NANCY, REGINA, CINEASTĂ,
‎L-A CONTACTAT PE FIUL SOPHIEI, EDOARDO,
‎ȘI I-A SPUS CÂT ȚINE NANCY LA MAMA LUI.
‎AU STABILIT O ÎNTÂLNIRE.
‎Mergem pe bulevardul Wilshire nr. 6067.
‎Suntem pe drum.
‎Vai, ce drăguț!
‎Unde e fata noastră?
‎Draga mea! Cât de mult te iubesc!
‎Ce faci?
‎Bine.
‎Mă simt de parcă ne-am cunoaște.
‎Ne cunoaștem foarte bine.
‎Așa cred.
‎Ne reprezinți ‎prin toate lucrurile pe care le-ai făcut.
‎- Mulțumesc! ‎- În totalitate.
‎Mă bucur să te cunosc. Mă bucur mult.
‎Îi mulțumesc că ai venit. Am crescut…
‎Pentru mine,
‎a fost un adevărat miracol ‎să cunosc această familie.
‎A spus că familia ei m-a iubit mult.
‎De fiecare dată când fiica ei făcea ceva,
‎mama spunea:
‎„Sophia e acolo. O să te ajute.”
‎Eram un fel de idol.
‎La vremea aceea,
‎probabil că îi lipsea ceva și nu găsea.
‎E important pentru oameni.
‎Mi se pare minunat.
‎Nimeni nu primește ‎tot ce-și dorește în viață.
‎Nimeni.
‎Dar primim suficient de mult cât să simțim
‎că viața noastră e importantă.
‎- Primesc sfaturi bune de la Sophia. ‎- Sunt o profesoară bună.
‎Foarte bună.
‎Apar la momentul potrivit.
‎Așa este.
‎Nu e minunat?