Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTA
Official YIFY movies site: YTS.MX
"Amar", Evan.
Perdona. Un moment, perdona.
Digui? Sí.
Sí, un moment. És Déu. Vol que paris de torturar-lo.
Ho sento, rabí. No em puc concentrar.
Tota la meva vida és un merder i només tinc dotze anys.
Encara no tinc tota una vida.
Ho entenc, és complicat que els teus pares es divorciïn.
Ma mare anava per casa tallant el cap de mon pare de les fotos.
- Sí? - Amb les dents.
Ei, ho superarem.
Estudiarem a distància. Pren els llibres a Indiana. Anirà bé.
El bar mitsvà et defineix. És la Superbowl jueva.
Quina mena de festassa puc celebrar a Indiana?
Allà no hi conec ningú.
Hola, rabí Shapiro.
Jessica.
- L'Evan diu que estàs bé. - Sí, molt.
Tocar fons és meravellós.
- És broma. - No és cap broma.
No, no és broma.
Parlem quan arribis, entesos? Toca-la.
Són moltes hores en cotxe,
però l'àvia està molt emocionada.
M'ha fet mil videotrucades.
Crec que és ella. Només li veig el coll.
Aquest soc jo, l'Evan Goldman.
I visc al 224 del carrer West 92nd, al centre de Nova York.
Faré tretze anys i celebraré el meu bar mitsvà.
Havia de ser una festassa. Venia tota la classe.
Tot anava de meravella.
Érem una família feliç.
Fins que mon pare va conèixer algú i es van separar.
Mireu-me. Soc un noi ben normal.
A Nova York, entre el parc i el museu.
Tinc amics, tot era genial.
I no sabia res del que passaria.
Qui diria que el papa l'espifiaria.
La mama, deprimida, i tot ple d'advocats.
Quin estrès! Tot és un desastre.
I m'estan pressionant molt, m'estic tornant del tot boig.
I estic a punt de fer, a punt de fer, a punt de fer…
Tretze anys!
Tot està canviant.
- Tretze anys! - Tot està cap per avall.
- Tretze anys! - Tot s'està trencant.
- Tretze anys! - Com si fos un mirall.
Tretze anys!
Ho superaré?
- Tretze anys! - La vida està canviant.
- Tretze anys! - Com m'ho faré?
- Tretze anys! - I tot s'està espatllant.
El millor, el pitjor, el que més i el que menys,
la bogeria i l'espant, i jo hi estic just al mig.
Hola, Evan.
Aquí tens les teves coses.
Estàs bé, fill?
Em vull quedar aquí, al meu col·le, amb els meus amics.
Encara som una família?
És clar que sí.
Ho estem solucionant tot.
Serà genial.
Genial.
Sabeu què seria genial?
Que no us ho haguéssiu carregat tot!
Evan!
Tinc dotze anys. Tot el que abans era
bo i brillant està quedant xafat.
La pressió creix. Abans tot eren jocs.
Ara em defineix i no hi ha marxa enrere.
- Tot va malament. - Només criden
que no et pentines ni tampoc neteges.
- Amb calma. - Totes les converses són una inutilitat
o una llista de retrets i estic a punt de fer,
a punt de fer… Ostres, que faré tretze anys!
- Què estic fent? - Tretze anys!
- En qui em convertiré? - Tretze anys!
- Que algú m'escolti. - Tretze anys!
Que algú em faci cas.
Per què la vida se m'ha capgirat? Com és que tot em surt al revés?
Com em lliuro d'anar a Indiana? Com recupero els meus pares?
Vull volar, córrer, conduir un cotxe. Vull fer-me ric, enfadar-me.
Vull sortir, que em treguin els ferros, fer-me un pírcing al nas.
Vull tenir el cabell llarg, però només em diuen:
"No estàs preparat. No és el moment.
Encara no pots. Encara has de créixer.
No estàs preparat. No és el moment.
Encara no pots. Encara has de créixer.
No estàs preparat. No és el moment.
Encara no pots. Encara has de créixer."
Deures, roba, plats i cursos.
Sigues pacient i espera amb calma.
Com se t'acut?
M'has espantat. No pots fugir així.
No és el mateix que fas tu?
No, no és el mateix.
- Evan, fill… - Ja ho sé, mama.
"Ho superarem. Tot anirà bé. Faràs nous amics."
Només volia saber si has anat al lavabo abans de marxar.
No en tinc ganes.
D'acord, però tot allò també.
Mama, odio tot això.
I que el papa conegués algú.
Ja ho sé, fill. Jo també.
Ho superarem.
A punt de fer, a punt de fer,
a punt de fer tretze anys!
- Passaran coses. - Tretze anys!
- Hi haurà novetats. - Tretze anys!
- M'estic preparant. - Tretze anys.
- M'estic fent gran. - Tretze anys!
Tretze anys!
El millor, el pitjor, el que més i el que menys,
la bogeria i l'espant, i estem a punt de fer tretze anys!
WALKERTON, INDIANA 2.244 HABITANTS
2.246 HABITANTS
JUNY
Mira quina posta de sol més bonica.
Ni gratacels, ni boirum ni estrès.
Ni persones, no hi ha ningú.
Encara sort! Estava preocupadíssima.
Què tal el viatge?
Fas molt mala cara.
Què? Fes-me una abraçada.
Estic bé, mama.
No. Les mares ho notem, això.
Evan.
Hola, àvia.
Què?
Estic bé.
No. Les àvies ho notem, això. Vinga.
Vaja, tot està igual.
Em sorprèn que ho recordis.
No vens des que tenies cinc anys,
però si el divorci t'ha fet tornar potser encara serà bo.
- Mama! - Què? Intento ser positiva.
- T'ensenyo l'habitació. - Sí.
Ja agafo la bossa.
Ostres, com pesa! Què hi portes, pedres?
MILLOR HISTÒRIA CURTA JESSICA WEISS
La teva habitació.
Era la de la mama?
Sí, però l'he fet servir de sala de ioga.
Per això fa aquesta olor. Em sap greu.
Evan,
sé que trobaràs a faltar els amics i l'escola,
i els bagels, però dona-li una oportunitat.
Quan el teu avi em va portar aquí, creia que mai m'hi acostumaria.
Però 50 anys després, ell és mort,
i jo encara soc aquí,
comprant sostenidors, ous i neumàtics a la mateixa botiga.
T'estimo.
I no només perquè em toqui.
PAPA
Aquest any ha estat ple d'advocats, psicòlegs i hidrats de carboni.
I totes les mares de l'Upper West Side em preguntaven: "Com estàs?"
Necessitava marxar.
Ja has marxat.
Ara pots tornar a començar, fer el que vulguis.
Podries tornar a escriure, no?
Mama, deixa'm respirar una mica.
Respira tant com vulguis. Jo no et jutjaré.
Però tic-tac.
Jo només ho dic.
Com podeu dormir amb aquest silenci?
Bon dia, fill. El mòbil fora de la taula.
Bé, Evan,
estava pensant en el teu bar mitsvà.
Només per curiositat,
quants jueus més hi ha a Walkerton?
Incloent-nos a nosaltres?
Nosaltres.
Hi ha temple?
Sí.
És una església.
Celebrarem la festa al jardí.
Tinc un radiocasset. Pots gravar una cinta.
Una cinta?
A més, soc nou.
Si la festa fa pena, mai ho superaré.
Sé que és important.
Estarà bé, t'ho prometo.
Ha d'estar millor que bé.
Saps què? Ja l'organitzo jo.
- L'organitzes tu? - Sí.
- Tu? - Que sí.
- De debò? - Sí, de debò.
Així serà exactament com jo vull.
- D'acord. - Bé.
- Bé.
Ho veieu? Això és una família.
Senyora Ruth!
- Interrompo? - No.
- Hola, senyora Ruth. - Patrice.
Perfecte!
La meva filla, la Jessica.
Sé que ha passat molt de temps, però us recordeu amb l'Evan, no?
- No. - Doncs no.
- Vinc a tornar-li el llibre. - Gràcies.
La campana de vidre.
Aquest llibre em va fer voler ser escriptora.
No és una mica trist?
Trist és que siguis l'únic del poble que ho sap.
Patrice, li pots ensenyar el poble a l'Evan?
- És clar. - Genial.
- No prens una torrada? - No cal.
D'acord.
- Mola la samarreta. - Gràcies.
Intento avisar que es carreguen la natura amb els abocadors.
- I com va? - T'ensenyaré els abocadors.
Patrice!
- És l'Evan? - Sí. Evan, et presento l'Archie.
- Hola, Archie. - Sé què penses.
Sí, és de mentida.
- Li ensenyo el poble a l'Evan. - Doncs ja està.
Aviseu si veieu la Kendra.
- Qui és la Kendra? - Un àngel que camina entre els mortals.
Guai. Quines ganes de conèixer-la!
Dubto que ens trobem la Kendra. Fins després.
D'acord.
Jo em quedo aquí.
Sol.
El nen abandonat.
- Que no t'enredi. - Fins després, Archie!
Benvingut a Walkerton.
Si algú s'ofereix a resar per tu, deixa'l.
- Què feu per aquí? - No gaire cosa.
Ahir em vaig acabar YouTube.
No és tan emocionant com la teva vida a Nova York.
Emocionant, ja.
Mon pare té la crisi dels quaranta i em toca el rebre a mi.
Ara he de celebrar el meu bar mitsvà a Walkerton, Indiana.
Per als jueus, aquest dia ha de ser feliç i perfecte.
Els catòlics no tenim això. Aniria en contra de les nostres creences.
Allà la teva festa et defineix.
Si m'ajudes a prohibir els plàstics d'un sol ús,
t'ajudaré amb la festa.
Tracte fet. Serà el meu projecte mitsvà.
El teu què?
Quan celebres el bar mitsvà,
tries una causa benèfica per ajudar els altres.
Tot sortirà bé.
Trobarem el millor DJ, a la millor sala del millor hotel.
- Que és d'una cadena. - Què?
D'acord, per on començo?
Hi ha una gelateria allà, aquí hi ha un supermercat.
I aquí accessoris per a les mascotes.
Un col·le, un arbre i una església. Per més que t'esforcis a buscar i remirar,
és el més emocionant que podràs trobar aquí.
És el lloc més avorrit del món, però acaba de millorar una mica.
I queda't aquí.
És el lloc més avorrit del món,
però estic segura que no és tan avorrit com era abans
ara que hi ets.
Vine, t'ensenyaré el turó on tothom va a esperar el rapte.
Demà et puc ensenyar el graner encantat.
Seixanta quilòmetres fins al riu i cent fins a l'aeroport.
Quan vulguem fugir és cap on haurem d'anar.
Quina pena més plena. És tota una llàstima
que haguessis de marxar de Nova York.
És una merda per a tu, però és tota una sort per a mi.
És el lloc més avorrit del món.
JULIOL
I tu ets d'allò més exòtic,
intel·lectual, neuròtic.
No t'hauries adaptat,
però has trobat la guia ideal.
I, encara que no et conec bé,
em moro per ensenyar-te
els falsos i friquis, ximples i pallassos
des que el nadius van fundar aquest poblot.
Que riguin, no em burxaran
amb tu al meu costat.
I tot ha millorat una mica.
AGOST
Increïble però cert.
Sí, el lloc més avorrit del món té molt defectes,
però potser tot anirà bé
perquè m'ha portat
al teu costat.
Mama, la Patrice m'està esperant.
Els llibres. On són?
No tinc els llibres. És el primer dia.
D'acord.
- Estic molt orgullosa de tu. - M'estàs escanyant. Ara.
Ei.
T'estimo.
INSTITUT WILLIAM HENRY HARRISON
Quina emoció, la sol·licitud!
L'exposarem dinant. T'ensenyaré on és tot.
Eddie, Malcolm, mireu. Érem en una canoa, d'acord?
- Anem, Ev, entrem. - Un moment.
I li vaig dir: "Tio, què t'ha passat al dit del peu?"
I ell va dir: "Sangoneres."
Tio, què?
- El Brett ha crescut, no? - No pot ser.
Lucy!
Estàs colada pel Brett.
He pensat en ell tot l'estiu i…
Faríem bona parella i…
- Ja anem a segon. - Sí!
Lucy!
La meva millor amiga! Hola, senyora Duncan.
Hola, Lucy.
Ha sigut el pitjor estiu de la meva vida. Em feia anar a repàs.
Tothom de campament
i jo fent religió, llatí, violí i ciència
mentre ella em tria la roba i vigila tot el que faig.
- És horrible. - Ei, K. C.!
- Mira, el Brett. - Carlos, com va?
Sí. Escolta, em moria per dir-te que el Brett…
Hola, nois.
Hola, Kendra.
Hola.
- Hola. - Hola.
Hola.
T'he enyorat, Kendra.
Deu haver estat l'estiu més llarg del món.
No. Ha durat els mesos de sempre.
Guardo els nostres missatges.
Espera, us heu escrit?
- Sí. - Sí.
Creia que ta mare tenia el teu mòbil. Quasi no m'has escrit, gens.
Sí, però quan el podia agafar, parlava amb el Brett.
Kendra, podem parlar un moment?
Brett, he pensat en moltes coses aquest estiu.
Sí? Com ara què?
A l'estiu quasi que perdo el cap
intentant-me concentrar
- en lloc de pensar en tu. - De pensar en tu.
Tant se val tot el que fes, no aconseguia distreure'm del tot.
Tenia una missió al cap,
que és quan em faré el primer petó.
Em passava dia i nit pensant com escapolir-me del llit.
Però estic tancada amb pany i clau,
perquè ma mare sempre està a l'aguait.
Intentava fer el que més m'agrada,
però tant cançons com jocs no feien res.
Només em feien, em feien, em feien voler estar amb tu.
- T'esperava. - T'esperava.
T'esperava, volia estar amb tu.
- T'esperava. - T'esperava.
I ara crec que estic llesta ja.
Jo també. M'estava tornant boig.
A la vora del llac Wawasee en lloc d'estar amb tu.
- D'estar amb tu. - Quan no et podia escriure
em passava la nit pensant.
A la cantina, el menjador,
la cabana i el llac, el bany que havia de fregar.
Pensant: "El que realment vull fer és fer-me el primer petó amb tu.
Entre la foscor en un lloc romàntic.
Sense ta mare pel mig, fent el càntic."
I ara que soc aquí amb tu, és molt oportú.
Cada dia, cada hora, que no estàvem junts,
només em feien, em feien, em feien voler estar amb tu.
- T'esperava. - T'esperava.
T'esperava, volia estar amb tu.
- T'esperava. - T'esperava.
I ara crec que estic llest ja.
Qui són? Presenta-me'ls.
No són amics meus. Anem, d'acord?
- Hola, tio. Molen les vambes. - Gràcies.
- Ets el nou, no? - Sí. L'Evan Goldman, de Nova York.
- Què tal? Brett Sampson. - Encantat.
Jo em dic Kendra Duncan. Hola.
Espera, tu ets la Kendra? La Kendra?
Sabeu què m'ha passat quan ha dit el seu nom?
Què?
Que m'ha fet, m'ha fet voler estar amb…
Tu!
- T'esperava. - T'esperava.
T'esperava, volia estar amb tu.
- T'esperava. - T'esperava.
T'esperava, volia estar amb tu.
- T'esperava. - T'esperava.
Volia estar amb tu.
- T'esperava. - T'esperava.
- Volia estar amb…
Espereu-me!
…tu!
- T'esperava. - T'esperava.
Volia estar amb tu…
- I el despatx del director? - T'hi acompanyem.
Sí, guai.
No estàs enfadada, no?
No, només crec
que escriure't amb qui et vols fer el primer petó
és una cosa que expliques a la teva millor amiga
si l'és de debò.
No diguis això, Lucy.
Me n'alegro per tu.
I tot sortirà bé.
O sigui, suposant que no li agradi a ningú més.
- Ja. - Fora.
Kendra, escolta, l'Evan ens ha convidat a la seva festa.
- El meu bar mitsvà, aquesta tardor. - Què és?
És una festa jueva on parlen al revés
i circumciden tothom.
Què?
No!
És una festa, amb música i un DJ.
Serà una passada.
- L'organitzo amb la meva amiga Patrice. - La Patrice? Aquella?
Firmeu la sol·licitud per deixar el plàstic.
Feu el que és correcte, no fàcil.
Això és fàcil.
Ja, deixem-ho córrer.
És bona persona. Té les seves preocupacions.
- Patrice. - No, es creu millor que tothom.
El que tu diguis, Lucy. Evan, podem parlar?
Un moment, nois. Què passa, Patrice?
- Amb aquests vols anar? - Semblen guais.
És això el que vols? Ser "guai"?
- Vull que vinguin a la meva festa. - Per què?
És el meu bar mitsvà. Vull una gran festa.
Què et passa?
No penso anar enlloc on hi hagi la Lucy Hallman.
Què et sembla això?
Ells venen al bar mitsvà i després ho celebro amb tu.
Nosaltres dos.
I ja està, tothom content.
No m'ho puc creure.
T'ajudaré a arreglar els vostres problemes.
Deixa-ho, m'és igual.
Patrice, jo…
Archie, què acaba de passar?
L'institut.
- Un suc? - Gràcies, Zee.
De vegades va bé punxar alguna cosa.
No cal que m'ajudis.
Vull ser útil.
Jessica!
El cos humà té set bilions de nervis,
i tu me'ls exaltes tots.
Busca't una ocupació.
Ja ho sé! Podries escriure una novel·la.
I sobre què escric?
Que el meu fill m'odia per arruïnar-li la vida?
O que després de deixar-ho tot perquè el meu marit creés el seu bufet,
em traeix i el nostre matrimoni s'ensorra?
O la traca final?
Que dormo on ma mare desa les sabates ortopèdiques?
Perquè quan creia que les coses no podien anar pitjor
he de començar de zero.
Escric sobre això?
Buidaré l'escriptori de ton pare.
Gràcies.
- Llestos! - Kendra, explica!
D'acord.
El Brett em vol fer un petó, i jo també.
Que divertit, no?
Pensa que només tens una oportunitat. Algú podria perdre la llengua.
- Segur que estàs preparada? - I aquesta olor?
És enveja?
Abans d'acusar-me, a veure si et maquilles bé, Charlotte.
A més, ja sabem què passarà.
Sa mare mai la deixarà a soles amb ell.
Ens amagarem de ma mare. Sempre faig el que em diu.
Vull decidir jo sola. Vull ser jo mateixa per una vegada.
I decideixo fer un petó al Brett!
Genial. Dona les ordres.
Sí.
Som-hi.
- O, P! - O, P!
- O, R, T! - O, R, T!
- Unitat! - Unitat!
El Brett i la Kendra volen ser nòvios.
Però el Brett és el noi amb qui jo vull estar.
Estic cansada de ser sempre el segon plat.
És guapa, llesta i simpàtica, ves per on.
Jo soc guapa, llesta i… Deixem-ho estar.
Jo faig més bona parella amb ell i ho demostraré si tinc
una O, P, O, oportunitat! O, P, O, oportunitat!
- O, P, O. - Oportunitat.
Li demostraria tot al Brett si en tingués una mínima oportunitat.
REINA DEL BALL
Oportunitat!
Jo seria la nòvia del Brett.
El Brett té nòvia nova.
La Kendra se n'alegraria.
Quina pena!
El Brett passaria l'estona amb mi.
Una altra partida al futbolí.
És que estem fets l'un per l'altre. Mira'ns bé, no ho veus?
Ni idea de futbol, però dissimulo molt bé.
Demostraria que soc millor si algú em volgués donar…
- Una O, P, O. - Oportunitat.
- O, P, O. - Oportunitat.
O, P, O, oportunitat. O, P, O, oportunitat.
Com sabrà que a qui vol és a mi,
si ni tan sols en té una petita oportunitat?
Vinga, va. Vinga, va. Vinga, va, ah!
La Lucy tindrà per fi el que es mereix.
Tinc la visió, la precisió i el valor, i no tinc pietat.
Tinc un do, de debò, jo.
Seré la primera de fer el primer petó.
Vinga!
Al menjador o al vestidor. Qualsevol habitació va bé.
- Se t'acaba el temps, tic-tic-tac. - Bum!
Kendra, sempre amb mi.
Però ara vull que m'animis, etiqueta: "mai em subestimis".
Crideu L, U, C, Y.
- Què passarà? - Què?
- Quan tindré per fi una… - O, P, O, R, T, unitat!
Quina amiga seria
si no aprofités bé una oportunitat?
He quedat amb els amics.
Evan, havíem dit que esmorzaríem junts.
Mira, he cuinat.
- Tu? - Sí.
L'últim cop que vas cuinar vas convocar un dimoni.
Estava cru i cremat alhora.
Tu tasta-ho.
Seu.
I? És bo, no?
- Ho veus? - Molt bé, mama.
No està malament, aquesta truita.
Són pancakes.
D'acord.
Com va l'organització de la festa? No me n'has dit res.
- Hi estic treballant. - La Patrice encara t'ajuda?
Ahir no va venir com normalment.
El que passa és que ara tinc molts amics,
i ja m'enteneu, no passa res.
- Joel? - Hola.
Hi ha l'Evan?
- Sí, és aquí. - El meu amic. Marxo.
- Evan, parla amb ton pare. - Adeu.
Ho sento, Joel, ha marxat.
He intentat parlar amb ell, però no m'agafa el mòbil.
Dona-li temps. S'està adaptant.
T'ha dit si vol que vagi al seu bar mitsvà?
L'hi tornaré a preguntar.
Li anirà bé?
Ara?
Ara et preguntes si li anirà bé?
Ja li tornaré a trucar.
Ei, Patrice!
Patrice.
Què vols, Archie?
- Per què no em contestes els missatges? - Perquè no els entenc.
Què significa "PQNECEM"?
"Per què no em contestes els missatges?"
Obvi.
Què vols, Archie?
No em facis pagar el teu disgust amb l'Evan.
No és cap disgust.
Només li importa que tothom vagi a la seva festa.
Vinga, només vol encaixar.
Per què el defenses?
No t'enfadis amb mi. Jo estic igual.
Si la Kendra li fa un petó al Brett, què faig?
Creia que era el meu amic, Archie.
Ostres, Brett, tot el que fas ho fas bé.
Gràcies.
Doncs també toco la guitarra i…
Em deixaries tocar a la teva festa?
- També escric cançons, una mica. - De debò?
Sí, per a qui sigui. Soc bastant bo.
En vaig escriure una titulada "Kendra".
També "Ei, Kendra".
I "Hola, hi ha la Kendra?",
que vaig escriure al seu porxo.
Sí, pots tocar a la festa.
Gràcies.
PAPA
Sento això de tons pares. Els meus també es van separar
fa uns anys.
Va ser horrible.
Suposo que el pitjor ha estat marxar de casa.
No m'ho puc ni imaginar. Aquí ho tinc tot.
Però també hi ha…
la Kendra allà.
Em moro per fer-li un petó.
Si tant us voleu fer un petó, feu-vos-el.
Ha de ser en algun lloc especial, que sempre recordi.
M'entens?
Vine, anem a picar alguna cosa.
Escac i mat.
La millor defensa. Pagueu, ximples.
A la bossa de donatius.
Què passa, Eddie?
Nois, aquest cap de setmana treuen The Bloodmaster.
- Tant de bo ens la deixessin veure. - Això mai.
Mai veurem aquesta pel·li.
Ja ho tinc. Sé el lloc perfecte per al primer petó del Brett i la Kendra.
De debò? Ei, escolteu.
D'acord, escolteu.
La solució a la qüestió és The Bloodmaster.
- Què? - De debò?
Dius: "No, a una pel·li de por no t'hi fas el primer petó."
The Bloodmaster?
Escolteu, vull dir-vos un parell de coses més abans.
És fosc i aterridor. Seureu en la foscor.
Estareu envoltats, però ningú no us vigilarà
perquè un boig té una destral i s'està carregant tothom.
I quan vas al cinema
buscant emocions fortes i grans sobresalts,
se m'acut The Bloodmaster
divendres nit.
Divendres? Quina passada. Què et sembla, Kendra?
Renoi, renoi, jo us diré el que passarà.
Sa mare mai li deixarà veure una pel·li així.
I, si ella no hi va, crec que ja no té sentit.
- Té raó. - Sempre en tinc.
Tranquils tots, farem això. La Kendra no li dirà
que anirà a veure The Bloodmaster.
Què li dic?
En realitat anirà a ca la Lucy aquella tarda.
- Casa meva? - Festa de pijames!
A tres quarts de set, ella truca a sa mare.
I li demana si pot quedar-se a dormir allà.
I a les set i cinc, la Cassie et ve a buscar,
perquè tothom diu que sa mare és guai.
Doncs sí!
I a les set i 22, com un núvol que l'home del temps ha predit,
arribes a The Bloodmaster, divendres ni…
Renoi, renoi, no sé pas què vols dir.
No ens deixaran entrar fins que en tinguem disset.
Deixeu d'aplaudir, deseu el confeti.
No, peti qui peti. Passen una altra pel·li
al cinema on anem a veure The Bloodmaster.
The Bloodmaster!
Comprarem entrades per a la pel·lícula de nens petits.
Doncs sort, l'encarregat sempre ho veu venir tot.
No passarà res si tots seguim bé el meu pla.
Crearé una distracció amb el noi de les entrades.
I llavors entrem al cine mentre tu ens cobreixes.
I ja hi som!
La Kendra tindrà un regne i el Brett serà el seu cavaller.
Anirem a The Bloodmaster.
- Divendres nit! - Anirem a The Bloodmaster.
Anirem a The Bloodmaster!
Aquest divendres nit!
- Ben pensat. - Serà molt divertit.
Acompanya'm.
Bé, Evan Goldman, ho has solucionat. Ets un heroi.
No, dona. Potser una mica, però…
I sembla important que anem a la teva festa perquè…
si hi ha una festa i els dic que no hi vagin…
s'ha acabat la festa.
Per què em sembla que tot això ho dius amb segones?
T'ho explico. Tu vols convidats per a la festa.
Jo vull que el Brett i la Kendra no es facin cap petó divendres,
i ha estat idea teva.
Per què no vols que…?
Ja veus el meu dilema.
Però, és clar,
la Kendra és la meva millor amiga i no vull fer-li mal.
Tu m'ajudes i jo t'ajudo. És quid pro quo.
Com vols que eviti que estiguin junts si s'agraden?
El geni ets tu. Se t'acudirà alguna cosa.
M'alegro que siguem amics. Tu no?
Adeu!
Llestos!
Vinga, tornem-hi. Esteu atentes?
Cinc, sis, set…
- Ei, Archie, com va? - Prou bé.
La Patrice encara està enfadada, no?
Els vas preferir a ells. Jo diria que t'odia.
Ara vinc.
NO TENIU VIDA!
Mola la samarreta.
Ho has vist?
Que bé dissimules, Arch.
Si pogués seure deu minuts amb ella,
la meva vida hauria tingut sentit.
Sap que t'agrada?
Va confondre el flirteig amb una intoxicació.
En la seva defensa, després vaig vomitar.
Archie, i si et digués que tinc la manera que seguis dues hores amb la Kendra?
Amb ella al mateix edifici?
Amb ella al seient del costat, divendres, al cine.
No juguis amb mi.
T'ho explico. La Lucy amenaça la meva festa
tret que impedeixi el petó.
D'acord, t'escolto.
És bastant complicat, però tu escolta'm.
I si seus al seu costat…
- Fet. - Frena.
D'acord, digues.
En el moment oportú et desmaies a la seva espatlla,
li crides l'atenció i impedeixes el petó.
I l'hi faig jo.
Què? No. El pla és que muntis una escena i evitis el petó.
- Ningú s'enfadarà amb tu perquè… - Soc encantador.
Sí, això.
La Lucy té el que vol i tothom ve a la festa.
I jo li faig un petó a la Kendra.
Ho dius com si formés part del pla.
Però no.
Guardaves els meus diaris?
Et vaig dir que ho llencessis tot.
Quan?
Quan vaig marxar i et vaig dir: "Llença-ho tot."
- Jess. - Mama.
Jess.
- Saps què enyoro? - La subtilesa?
Ensenyar.
Em feia sentir útil.
Eres molt bona mestra.
Vas anar a la universitat, et vas esforçar molt i et vas llicenciar.
Eres escriptora. Et senties útil.
I, si t'ha calgut un divorci per moure el cul,
potser no és tan dolent.
Jo només ho dic.
Agafo unes coses. He quedat amb l'Archie.
No, espera, hem de sopar junts.
I tens classe d'hebreu.
- La faré demà. - No… Evan.
Vine aquí.
Ens plantes cada nit, no agafes el mòbil al papa,
no m'has dit res del teu bar mitsvà,
i ara et saltes les classes?
- Què està passant? - Res.
Volies que fes amics aquí,
i això faig, fer amics.
- O ho intento. - Ho faig per tu.
Faràs la classe amb el rabí i després veuràs els amics.
Ets la seva mare.
Pren exemple de tu.
No diré res més.
Ho dubto.
Archie!
- Ara no puc parlar. - Vens a sopar?
Tinc una llista de pel·lis amb americans fent accent britànic.
D'acord, m'has enxampat. Anem a veure The Bloodmaster.
L'Evan ha ideat un pla per impedir el petó
i que la Lucy porti tothom a la festa.
Espera, l'Evan t'utilitza per salvar la seva festa?
Sí, però no em fa res.
Està malament, Archie.
No t'hi fiquis, Patrice.
No ho fas malament, però intenta…
Podria ser divertit.
No confonguis la bet i la caf.
Però és que semblen iguals.
Un idioma de 6.000 anys et sembla complicat. Ja ho entenc.
Et pensaves que seria fàcil? Et van informar malament.
Ho sento, he de fer una cosa important.
Més important que el teu bar mitsvà?
Un moment.
Déu, t'encantarà. No, és el Goldman altre cop.
De debò, rabí, cregui'm. És molt urgent.
Vols que faci de rabí dur? D'acord, ho faré.
Rabí dur. Em poso la quipà. Pum!
Respecte. Respecte per la quipà.
Mira, Ev, no et diré el que has de fer.
Has de trobar el teu camí, però…
jo fa més temps que el recorro
i et puc ajudar a ensopegar menys que jo.
De debò, no vull fugir d'estudi.
És decisió teva, però escolta això, d'acord?
La teva manera de fer una cosa és la teva manera de fer-ho tot.
I no t'estàs aprenent la Haftarà.
De debò, allò no és hebreu. Sembles un dofí ferit.
De debò?
Parlem aviat.
Tranqui, Flipper.
SOM-HI.
Només tinc un cop, l'hauré d'encertar.
M'estic preparant.
He d'estar guapot, sortim divendres.
M'estic preparant.
Em preparo avui. Em preparo per dir:
"No soc el friqui que deus creure que soc."
Em preparo per moure'm. Em preparo per demostrar
que la Kendra em necessita a mi.
És la gran nit. Tothom vindrà al meu bar mitsvà.
La corbata, sí.
Si tot surt bé, tothom vindrà al meu bar mitsvà.
La cremallera.
Si entrem i el Brett està llest,
però l'Archie distreu la Kendra,
la Lucy estarà contenta.
- I tothom vindrà a la festa. - Em preparo, és veritat.
Em preparo per fer
- que m'acceptin per fi. - que m'accepti per fi.
Em preparo, he dit.
Res m'atura aquesta nit.
M'estic preparant.
Em preparo.
Ja!
- Mare meva. Us ajudo. - No cal.
- Soc un desastre. - Se n'ha sortit.
Ho sento molt.
Vinga.
Hola, Archie.
Hola, Brett.
- Què tal? - Hola, Carlos.
Brett, has entrat.
Nois, tinc bon alè?
Sento notes de xili i sabates de bitlles.
Doncs bé, no?
Sí, està bé.
- De debò? - Sí.
- Cassie, Molly, aquí. - Quina por.
- Ei, Cassie. - Hola, Carlos.
- Hola, Cassie. - Ei, Carlos.
- Seu amb mi. - Ei, Malcolm.
- La Kendra. - Crispetes i beguda.
Estic nerviosa.
- Odio les pel·lis de por! - Ei, Kendra.
Hola.
Missió Muntanya de Crispetes complida.
Gràcies.
- Molt bé, Evan. - Quina passada!
Espero que funcioni o encendràs la menorà tot sol.
Això és per Hanukkà.
Heidi, quina passada que el teu cosí pròfug
ens deixi la seva cabana a les muntanyes aïllades.
Mireu, hi ha sang per tot arreu.
Ha dit que anava a buscar eines al cobert.
Ostres, ets aquí. Em preocupava que estiguessis…
- No dormiré mai més! - M'encanta!
Hem de fugir.
Separem-nos.
Sí.
Estan…
Surt.
Kurt, si ens han de tallar a trossos,
fem-nos un últim petó.
Ho farà.
Comença l'espectacle.
- Kendra Duncan! - Ostres.
Mama?
- Cassie Connor. - Què?
Qui no tingui disset anys, fora!
Com ho has sabut?
- Qui ha sigut? - Evan Goldman.
L'Evan?
Goldman?
- Evan? - Tu?
Vas dir que podria fer un petó a la Kendra.
- Què? - No!
Evan, què has fet?
Tio, per què ho has fet?
No anirem a la teva festa.
- Vine. - Què està passant?
No!
Això no pot ser. Les normes s'han de complir.
Aixeca't.
Perdona.
Només em volia divertir, fer el que volgués.
He confiat en tu i passa això.
Kendra!
No t'acostis a la meva filla. Anem.
No m'ho puc creure.
Archie, estàs bé?
Bé? M'has fotut l'oportunitat de fer un petó a la Kendra.
Només et volia ajudar.
Per què tothom es pensa que necessito ajuda?
Tinc aparcament propi, bany propi, el millor vehicle del poble,
estic genial.
Vosaltres dos necessiteu més ajuda que jo.
No em puc creure que hagis xerrat.
Utilitzaves l'Archie perquè anessin a la festa.
O potser tu volies que anés malament perquè ningú hi anés.
T'has aprofitat del meu amic. Jo no m'ho he carregat tot.
Archie, espera'm.
THE BLOODMASTER MATANÇA. DESCONTROL.
Estàs bé?
No.
Anava a fer-li un petó.
Sí, però…
De debò creus que ho hauria fet?
Sí, estava…
Li preocupava que sa mare s'enfadés.
Potser no ho hauria fet.
De debò?
No m'ho puc creure. He confiat en tu…
Potser has estat esperant una noia que no està llesta
en lloc d'una que sí que està…
llesta per a una oportunitat així.
Anem-nos-en, nòvio meu.
Espera, què?
Digues que no el mati.
- No el matis. - Tard.
Jessica!
Aquella era la teva habitació.
Recorda com era seure en aquell llit quan en feies alguna.
EI, BRETT, HO SENTO.
Llestos!
Va!
Tio, què et passa? Estàs posseït?
- Ho he vist a l'església. - Concentra't.
Semblava que mai haguessis vist una pilota.
- És una pilota. - Brett!
Ho veieu? No em puc concentrar.
I cada cop que em fa un petó oblido per què no ho vull.
És com si el cervell em deixés de funcionar.
Brett, t'estic escrivint.
Perdoneu, nois, he de…
Pinta malament.
T'he escrit.
Què? Estic entrenant.
Hauries de portar el mòbil. T'he escrit i trucat.
Què? Mentre entreno? Això no té sentit.
- Sí que en té. - No t'enfadis.
I si necessito parlar amb tu?
Què és un home quan es ven l'ànima?
Amb el cervell rentat i el cor encadenat.
I tant!
Com pot ser que un home observador
es quedi cec del tot, com un talp?
Què és un home quan ignora els amics?
Ens ha deixat, ignorat, com si fóssim uns abrics.
Tens raó.
Com renoi despertem el nostre heroi
perquè vegi el que fa?
Portarà problemes.
Problemes.
Llàgrimes i males estones, i a més estrès.
Sí, portarà problemes. Problemes.
El nostre Brett, pobre vailet, lamentarà haver dit "sí".
Ella és un bombó, però, de debò,
portarà problemes.
Hola, Lucy, Brett.
- Hola, Cassie. - Estaves lligant amb ella?
- Només l'he saludat. - O sigui que t'agrada.
- No, és simpàtica. - I jo no?
- Què? Jo no he dit això. - Em dius mentidera?
Ja comencem.
Portarà problemes. Problemes.
Molts problemes.
És una invasió.
Com una guerra.
O un atac de zombis.
Pum! Té problemes, problemes. Problemes.
Très de problemes!
Ens ha abandonat, al mig del fang, el volem recuperar.
El seu petonejar ens farà vomitar.
Hi haurà problemes.
Cada minut que passa és una hora massa.
L'hem d'alliberar del seu embruix.
Com és que prefereix un amor que fereix?
- Som dolents? - Grollers?
Fem pudor?
Ja no sap jugar bé, això és un bon merder.
- Ens hem de rebel·lar com a equip. - Sí!
Les hormones l'han fet un ximple total.
Si no ho arreglem ja, acabarem fatal.
Com més duri això, pitjor serà el pet. Que algú parli ja amb el Brett!
Sí!
- Portarà problemes, problemes. - Molts problemes, sí!
Ens pren l'amic i porta el líder per molt mal camí.
Ei, ei!
Portarà grans problemes, problemes.
Problemes.
Escolta, Brett. Hem de jugar net. Et guiarem.
Fes un canvi de xip i torna al teu equip.
Tot i portar sabates genials…
Portarà, rà, rà, rà,
rà, rà, rà, rà,
problemes!
Problemes!
Jo només volia fer amics,
tenir alguna cosa bona.
Sé que passes una mala època.
- Ara tothom creu que soc un fracassat. - No.
"Ets un fracassat."
D'acord.
Tot ens va molt bé, no?
A tu i a mi.
El noi de ciutat surt a jugar al camp.
Té una ocasió per crear un bon lligam.
I bateja amb gran força com amb una vara.
Però rep un bon cop a la cara.
Riuria si no fos una merda, si no em fes mal.
Si no fos la fi del món.
No tenia cap possibilitat
i ara res ho arreglarà.
La noia de camp tenia un pla d'atac.
"Triomfaré a Nova York i no penso tornar."
Però mai vaig arribar a traçar un bon pla.
Perquè torno a ser a ca la mamà.
Riuria si no fos una merda, si no em passés a mi.
Si hagués passat a un desconegut.
He evitat tres reunions d'exalumnes.
Però ara res ho arreglarà.
Ningú vol sentir
que dels errors també se n'aprèn.
Tant se val que no sàpigues jugar
o que no t'agradi el joc.
Perquè descobreixes com ets
quan t'enfrontes als teus pitjors temors.
I si fas una festa
i no ve ningú?
Riuria si no fos una merda.
I serà una merda.
Però això és el que t'intento dir.
Res s'acaba fins al final.
I tu i jo ho podem arreglar.
Res s'acaba fins al final.
I només tu ho pots arreglar.
SETEMBRE
Patrice!
PAPA
Hola, papa.
Hola, fill.
La mama diu que passes una mala època.
En vols parlar?
Crec que he fet coses que han ferit altres persones.
Ev,
de vegades prenem decisions que…
que acaben fent mal a qui més estimem.
I de vegades aquests errors no són fàcils de solucionar,
però ho hem d'intentar.
I funciona?
Avui m'has agafat el mòbil, o sigui que…
si tens sort, funciona.
Sí, però ja saps què va passar.
He de penjar.
D'acord, fill.
I, Ev…
em sap greu haver-vos fet mal a tu i a la mama.
Gràcies.
T'enyoro.
Jo també.
Vaig a la taquilla.
Per què?
Brett, com a amics teus, t'hem de dir que t'espavilis.
Ho intento!
Té alguna mena de poder hipnòtic en tu i no ho entenem.
Bé, alguns sí que ho entenem,
però fes el cor fort, Brett.
Per nosaltres.
Enyoro la Kendra.
No puc dormir.
No puc menjar.
No sé què fer.
T'ajudo?
Tu? Tot això és culpa teva.
Sé que la vaig cagar, però ho vull arreglar.
Escolta'm.
D'acord.
Tens deu segons, des de fa nou segons.
Has d'anar a parlar amb la Kendra. Heu d'estar junts.
Si vols estar amb la Kendra, ves a dir-l'hi.
No sabria què dir-li.
Digues-li que has reflexionat.
Digues-li que de nit no dorms.
Digues-li que tot i haver-la espifiat
ho vols solucionar.
Continua.
Digues-li que saps que no ets perfecte.
Digues-li que has esperat massa.
Digues-li que ho sents.
Digues-l'hi de debò.
Digues-li que va ser un error.
Tens alguna idea del que dius?
Crec que el que diu és…
Digues-li que no l'hauries d'haver ignorat
ni ofès davant de tot el col·le.
Digues-li que quan vau perdre el contacte
et vas sentir com un ximplet.
Digues-li que passar temps junts
era genial, volies que durés.
Digues-li que ho sents.
Digues-li que l'enyores,
si vol ser la teva amiga.
Digues-li que hi penses a l'ocàs.
I a l'alba.
A l'hora de sopar.
I al migdia.
Digues-li que n'estàs segur,
esteu sincronitzats.
Digues-li que la vida no té sentit sense ella.
Aixeca't i mira-la als ulls.
Digues-li que ho sents.
Digues-li que l'hi demostraràs.
Que et doni una oportunitat.
Digues-li que la gent s'equivoca perquè la gent té por
de no encaixar al teu món o a la teva vida.
Però tot anirà bé
si t'intenta escoltar.
Escolta!
Kendra, he reflexionat.
Kendra, passo les nits en blanc.
Kendra, sé que he comès un gran error.
El vull solucionar.
Sé que no tinc cap bona excusa.
Crec que estava hipnotitzat.
Digues-li que ho sents.
Ho sento.
Digues-l'hi de debò.
De debò.
Que et doni una altra oportunitat.
Kendra,
només vull una altra…
oportunitat.
Puja, vinga. Sí.
Pareu, no. El Brett està amb mi.
Brett.
Ja no.
Gir!
Ei, Evan.
Gràcies.
Tranqui, Brett.
Ens veiem a la festa.
Tant de bo no haguessis vingut. M'has destrossat la vida.
Te l'has destrossat tu.
Creu-me, sé de què parlo.
- Patrice, sé que l'he espifiat. - Jo també.
No t'hauria d'haver fet triar.
Vine a la festa.
M'ho pensaré, entesos?
Patrice!
Hola. Ja no et veurem mai més?
Què?
Sembla que s'hagin assecat els oceans.
Senyora Ruth,
i si estàs molt enfadada amb algú que t'ha fet molt de mal
i ja no saps com deixar d'estar enfadada?
Et diré una cosa. Si t'allunyes de tothom que comet un error,
et quedaràs sola.
I això sí que seria un error.
- Tant de bo fos tan llesta com vostè. - Tant de bo jo fos tan jove com tu.
Ens hem de conformar amb el que tenim, no?
No entenc les corbates.
Ni que el coll fos un regal!
Ja està.
Així.
Estic orgullosa de tu.
Què passa? Tot anava bé.
El meu fill s'ha fet gran.
Però quina vergonya.
Perdona. Et prometo que…
No ho podré evitar.
Vine.
- Com t'estimo! - Jo també.
- No tardis. - No.
- El cinturó. - Sí.
Gràcies.
Evan.
Tinc una cosa per a tu.
I aquesta va ser la primera quipà del teu avi.
Voldria que la portessis.
Però no l'oloris, fes-me cas.
- Gràcies, àvia. - T'estimo.
Jo també.
- Ens veiem dins. - D'acord.
Ei, nois.
- Què tal? - Com va?
- Com estàs? - Molt bé.
- Tio! - Ben fet, Jess.
- Estigues orgullosa. - Ho estic.
Jo t'he ajudat.
Rabí Shapiro, ha arribat!
L'hora de la veritat. T'hi has esforçat molt.
I jo t'he hagut d'escoltar, o sigui que per fi.
- Com estàs? - Bé, celebro el meu bar mitsvà.
No on creia ni com creia ni amb qui creia, però bé…
- No donis res per fet. - Ja.
Aquí no hi ha gaires jueus, no?
Aquí soc el rabí més guapo.
Sap què? Tenia raó.
Això és més important que una festassa.
T'ho deia perquè estudiessis.
- Fotem-los canya. - Sí!
- Toca-la. - Sort de vostè.
- Hola, papa. - Hola.
Gràcies per deixar-me venir.
Vas molt elegant! Segur que les noies se't rifen.
Això ho dius perquè ets mon pare.
Fes una abraçada a ton pare.
Tinc ganes que arribi l'estiu.
Sí, jo també.
Vinga, Goldman. Comença l'espectacle.
I si m'equivoco?
Doncs respires
i ho fas millor a la propera, o com a mínim ho intentes.
- Entesos? - Entesos.
- Selfie en família. - Us espero dins.
Vinga. Mireu.
- Que guapos. - Som-hi, així.
Preparats? Mireu l'objectiu.
Un, dos, tres.
Genial.
Molt bé.
Hola, Joel.
M'alegro que hi siguis.
Estàs fantàstica.
Ja ho sé.
Crec que m'he perdut moltes coses importants.
Gràcies per no rendir-te.
Una oferta de pau jueva.
Gràcies!
Gràcies.
Saps què?
Torno a escriure.
- De debò? - Una novel·la.
- No en sortiré gaire ben parat, no? - Segurament no.
Ja.
Kendra, espera.
Lucy, què hi fas, aquí?
Vinc a disculpar-me.
Em va doldre que no m'escriguessis en tot l'estiu
però que parlessis amb el Brett.
Ja ho sé. T'ho hauria d'haver dit.
És clar que li agrades. Agrades a tothom. Ets molt llesta.
Sempre treus deus.
Tens molta sort.
Em sap greu haver-la espifiat.
Vaig creure que el Brett em faria sentir important.
Sempre has estat important per a mi.
Em vaig equivocar i…
t'enyoro molt.
Enyoro la meva millor amiga.
Jo també t'enyoro.
Que cap noi ens torni a separar.
LES NOSTRES AVENTURES
L'ESTIU A INDIANA! QUE ARA ÉS CASA MEVA
LA NOSTRA GELATERIA PREFERIDA! TU VAINILLA I JO MENTA I XOCOLATA
VINE, VENIU TOTS! EL BAR MITSVÀ DE L'EVAN
SI US PLAU, RECORDA RECICLAR AQUESTA INVITACIÓ
CONTINUARÀ…
ESPERO VEURE'T AL MEU BAR MITSVÀ. EL TEU AMIC, EVAN
Ha-xem, que va crear el paradís,
dona ànima a les persones i esperit a tots els que el trepitgen.
I ara l'Evan acabarà la seva lectura amb la Haftarà.
El crido a la bimà…
Has vingut!
Ho veus? No era tan difícil.
Ets un plom.
M'adores.
Molt bé.
Si us asseieu aquí i em dieu que soc un home,
i compteu que jo compliré.
vull que sapigueu que ho faré tan bé com pugui
però tots tenim
deures pendents per fer.
I he buscat les respostes a la contraportada,
esperant que no sonés el timbre.
Però no estic llest per deixar el llapis encara.
Hi ha massa respostes que no tinc encara.
Necessito menys pressió
i una mica més de temps.
Intento seguir, intento guiar,
intento trobar la veritat.
Però si voleu acompanyar-me haureu d'admetre
que tots tenim
deures pendents per fer.
Passen els dies.
Et fas una mica més gran, una mica més alt,
una mica millor, una mica.
Passen els dies,
i els dies van passant tan ràpidament
que no pots sortir del mig i vas corrent.
Passen els dies,
i soc una mica més gran, una mica més ràpid,
una mica més a prop, una mica.
Passen els dies,
i surt el sol i es pon el sol.
I, facis el que facis, no pots tornar.
Avances dia rere dia.
Dia rere dia rere dia.
Passen els dies
i soc una mica més valent, una mica més obert,
una mica més despert.
I he buscat les respostes a la contraportada,
esperant que no sonés el timbre.
Però no estic llesta per deixar el llapis encara.
Hi ha massa respostes que no tinc encara.
Necessito menys pressió…
I una mica més de temps.
Intento seguir, intento guiar.
Intento descobrir la veritat.
Intento ser com tu vols i jo necessito,
i tots tenim deures pendents…
Tots tenim deures pendents…
- Per fer. - Passen els dies.
- Deures pendents per fer.
Passen els dies.
- Deures pendents per fer. - Passen els dies.
Passen els dies.
Deures pendents.
Passen els dies.
Deures pendents
- per fer. - Passen els dies.
Passen els dies.
Em dic Evan Goldman.
Visc al 24 del carrer Plains, a Walkerton, Indiana.
Tinc tretze anys i això només és el principi.
Un, dos, tres, som-hi!
Vaig jutjar el llibre per la coberta.
Me'n vaig anar sense mirar enrere.
Però ara, ara, ara, t'he descobert a tu.
Vaig decidir fugir i amagar-me.
No en vaig veure l'interior.
Però ara, ara, ara, t'he descobert a tu.
I no puc evitar enamorar-me de tot el que fas.
A tu! T'he descobert a tu!
No sabia on havia de ser.
Suposava que no tenia ningú.
Però ara, ara, ara, t'he descobert a tu.
A tu! T'he descobert a tu!
No sabia que ho entendries,
però et vaig mirar i em vas allargar la mà.
I ara, ara, ara, t'he descobert a tu.
He oberts els ulls
i tinc tot un món al meu voltant.
He obert els ulls
i mira, mira, mira tot el que he trobat.
Som-hi!
Ei!
Sí!
He obert els ulls
i tinc tot un món al meu voltant.
He obert els ulls
i mira, mira.
Mira tot el que he trobat!
T'he descobert a tu! Tu!
T'he descobert a tu!
Bravi Charlo… Bravo Charlie, claqueta.
Bravo, claqueta.
Cacau, claqueta.
Alfa, Bravo, Comú, claqueta.
Charlie, claqueta.
M'ha sortit!
Charlie, claqueta.
Bravo, claqueta.
Delta, claqueta.
Charlie, claqueta.
Delta, claqueta.
Bravo, claqueta.
Charlie, claqueta.
Delta, claqueta.
Claqueta.
Claqueta!
Subtítols: Maria Romero Soronellas