Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Daj mi bolju cenu. -Uvek ti dam.
Samo malo. -Ne mogu.
Nemam dovoljno. -Koja kuknjava.
Samo mrvicu. -Nema mrrvica.
Molim te. -Ne traži mi to.
Daj bolju cenu. -Uvek dam.
- Uvek kupujem od tebe. - Dosta! -Daj. -Evo ti.
Gubi se. -Dobro.
Molim? Ne, prerano je. -Pitaj Turba za 3,5.
Hoću. -Doneću novac svakog meseca.
Razgovaraćemo kasnije. -Huančo...
Razgovaraćemo kasnije, sve ću ti reći. Ne sad.
Ako pustiš na 3 meseca, daću ti 4.
Pet? Ma daj. Gde ćeš naći pet?
Čujemo se večeras, poljubac. Zdravo.
Kako si? -Dobro. Ti?
Marta me dere. Želi 3,5.
Daj joj. Čuj, molim te, pozovi Ćelu
i pitaj ga kad će mi vratiti pare.
- Ja moram da ga zovem? - Molim te za uslugu.
Već odlaziš?
Ako ti kažem kuda idem, nećeš mi verovati.
Kao što znate, moderna psihijatrija sve više naginje eksternaciji.
Ne mogu sad da razgovaram. Tržišta gore,
ako možeš da dobiješ šest, uzmi.
Izvinjavam se.
U redu je.
Mislim da Andrea može da ode.
Ali kako ona nema nikakvu porodičnu mrežu,
jedino što mi pada na pamet je da napravi
neki prelaz između boravka s nama
i reintegracije u društvo s vama kod kuće.
To bi bilo samo mesec dana.
Posle joj je stanovanje rešeno jer joj brat ima stan,
a postoji i ušteđevina, je li tako?
Da, možda. Ema mi je rekla za vaš plan.
Ja se ne smatram...
Kako da kažem... Pogodnim za taj plan.
Trenutno sam u osetljivoj situaciji u životu, s puno...
Samo sekundu.
Ne mogu sad da razgovaram, zvaću te za 17 minuta.
- Teško je ovako komunicirati. - Uz svo poštovanje, doktorka...
Ne bih je uzeo ni na dva sata, a kamoli mesec dana.
Zar vi mislite da je zdravo, s terapeutskog stajališta,
da dođe da živi sa mnom, bivšim mužem?
Razveli smo se pre šest godina.
Nisam je video tri godine. Moja je veza s njom bila vrlo...
Ne želim opet da padnem.
Gledajte, Turbo. Mi ovde ne razmatramo šta je idealno ili savršeno.
Razmatramo što je izvodljivo.
Da ona bude na poznatom mestu,
s voljenima, svojom ćerkom, osobom koju najviše voli,
za nju je to sada zlata vredno.
To je trideset dana. Ništa više.
Maše li?
Molim?
Kad govori, maše li?
Da, rekla bih da je tako.
U kojem je stanju?
Ne razumem.
Izvinite, mislim... Kakva je dijagnoza?
A, dijagnoza.
Ja baš ne držim do dijagnoza.
Ali ako to baš moramo da imenujemo, rekla bih da Andrea
ima psihotičnu strukturu s promenama raspoloženja.
To bi neki nazvali šizoafektivnom strukturom,
što ima kompleksnu simptomatologiju.
To uključuje metonimiju, hiperseksualnost kad je uzbuđena,
nedostatak adaptivnosti...
I želite da je uzmem kući?
Izvinite.
Ne brinite, ona će otići odavde uz pravi lek
i uz vašu kontrolu.
Znam da je tri godine niste videli.
Želite li sada da je vidite?
Loba?
Turbo.
Došao si. -Ema mi je rekla.
Joj, Ema... -Kako si?
Sjajno.
Je li ti doktorica rekla za plan?
Jeste.
Meni se sviđa, mislim da je dobro...
Ali ne znam mogu li to.
Moram malo da razmislim.
U redu, slažem se.
Rekli su mi da si puno bolje.
Bolje sam.
Baš mi je drago zbog tebe.
Znam.
Šta je u toj svesci?
Pišem pesme. Više uopšte nisam nasilna. Kafa?
Ena je rekla da si prestao da pušiš. Baš mi je drago, čestitam.
Slažem se, razmisli.
To je luda ideja. I ja bih oklevala. I mene je mnogo strah.
Ali iznad svega želim da ti zahvalim što si došao ovamo.
Izvini.
Ponašaću se kako treba.
Ne smem da budem naporna i dramatična
i ne smem da pričam samo o sebi.
To nije lako.
Čućemo se.
Mogu li dobiti zagrljaj? Ne želim da budem naporna,
ali nisam te videla tri ili četiri godine. Usput, stvarno si ostario.
Slažem se da treba da razmisliš.
Napisala sam pesmu o strahu od izlaska, ali savladaću ga.
Iznad svega, puno ti hvala što si došao.
Razumem ako me nećeš zagrliti.
Samo želim da ti zahvalim što si došao.
Naravno da ću te zagrliti.
Evo, Lobita.
Dobro je.
Čućemo se.
Ema, ne znam hoću li ja to moći, mislim da to nije dobro!
Misliš da nije dobro.
- Molim te, nemoj da plačeš. - A nije dobro ni ako plačem!
- Shvati, nije mi lako... - Ne, ne shvatam te!
Tri sam se godine sama brinula za mamu!
Nikad ti ništa nisam tražila, tražim samo 30 dana!
Ema.
Ema! -Šta je? Šta hoćeš?
Mislim da su tvoji planovi za mamu sjajni.
Hajde ovako, šta misliš o ovome:
Neka dođe ovamo koliko god dugo treba.
Ja ću otići negde drugde.
Ništa nisi shvatio.
Rekao si mi da smo i dalje porodica, mada ste vi razvedeni.
Ne brini.
Ja ću se pobrinuti za mamu.
Srce mi puca kad vidim Emu ovako.
Hajde ne laži.
- Znao sam da nije trebalo da ti kažem. - Ali rekao si mi. Zašto bi to uradio?
- Za Emu, ona joj je mama. - Daj, zašto bi to uradio?
Jer imam sobu viška, daću joj nju.
Ja volim Lobu, ali zakomplikovaćeš sebi život... -Dolar raste. -Digni za dva.
Ona nema nikoga.
Preostala porodica joj je katastrofa.
Dolar, razmena. Real, razmena...
Šta radiš tu?
Trideset dana.
Ni dana više...
Ni dana manje.
Hvala, tata. Hvala!
Znam da to radiš zbog mene,
ali to će i tebi koristiti.
Kako je bilo? -Dobro.
30 NOĆI S BIVŠOM
Ne, ne približavajte mi se. Ne želim da se uzbudim
- ni da govorim u javnosti. - U redu je. -Nedostajaćeš nam.
Puno te volimo, ostani još jedan dan!
U redu je.
Reci šta osećaš.
Osećam...
Šta osećam? -Da.
Osećam puno ljubavi prema tebi, Lilijana.
I ja tebe mnogo volim, Loba.
I tebe puno volim.
Tebe ne volim, nisam nikad.
Ponekad se dogodi.
Ni tebe ne volim.
I osećam se jako...
Tebe strašno volim, Elijase. -I ja tebe.
Sa svakim danom koji prođe, sve ćeš mi više nedostajati.
Dođi, želim da razgovaram s tobom.
Polako...
Šta se dogodilo? -Ništa.
Zašto plače? -Dirnuta je.
Oprašta se od ljudi koji su sve ovo vreme bili s njom.
Plakanje je prirodno, zdravo.
Neke situacije me...
Malo obuzmu.
Ali šta vas plaši? Njeno plakanje? -Ne...
Sve me situacije plaše.
Morate da odlučite.
Ili ćete je povesti ili ćete je ostaviti.
Volim te, Loba.
Izvinite zbog plakanja. Samo... S ovim situacijama je teško nositi se.
Ovi su ljudi ukorenjeni u meni.
Šta je?
Idemo?
Da, idemo.
Budi koristan.
Loba.
Šta ima, Turbo?
Pazi šta sam sad saznao. Ćela je otišao u Kankun.
Pusti telefon, kurvin sine!
Šta se tebe tiču kurve i njihovi sinovi, seksistički šupku?!
Jebi strica!
Jebi oca!
Kako su opsednuti prostitucijom i sinovima...
Neverovatno.
To je samo izraz, Loba.
Izraz koji me izluđuje.
A i imao je pravo. Vozio si, gledao u telefon.
Nijednom nisi pogledao u retrovizor, nikad ne gledaš.
Stalno misliš o nečem drugom.
Hajde, idemo.
Hajde...
Bez brige, blizu je.
Dođi!
Zdravo, mama!
Zdravo.
Uđi.
Dobro došla, mama.
Uđi, Loba.
Još uvek imaš autiće.
- Ma. -Molim? - Odneću joj stvari u sobu.
Koliko već živite ovde?
Otkad si otišla u Tibet, sećaš se?
Pa da, Tibet, lame... Kako bih zaboravila.
Polako.
Sranje! Nemoj to da radiš.
Daj, Loba, pusti to.
Pao si na foru.
Hajde, pokazaću ti sobu.
Ovuda? -Da.
Uđi, Loba.
Uđi.
Ovde ću spavati?
Da. Ema ti je namestila da ti bude udobno. Zašto?
Da ti dođeš kod mene, dobio bi glavnu spavaću. Ali dobro.
Loba...
Šalim se.
Dobro, smesti se i...
I vidimo se. -Da, hvala.
Nema na čemu.
Razmišljao sam o nečemu...
Ovo je tako da tvoja reintegracija u ovu kuću
bude što ugodnija.
Pročitaj. -Šta je to?
Sustanarski protokol.
Stvari koje ne možeš da radiš u ovom stanu.
Budi ljubazna.
"Bez uznemiravajućih zvukova." Čudno. -To je vrlo važno.
"Bez razbijanja ili bacanja." Otkud to?
Za koga me smatraš? Zašto bih to radila?
To je samo smernica.
Nemoj to shvatiti doslovno. Ali vrlo je važno.
Ako želiš,
možeš to da staviš tu...
Pa ćeš videti.
Šta kažeš? -Dobro.
Dobro. -Dobro.
Raskomoti se...
Pa ćemo jesti. Može?
Da. Hvala.
Nema na čemu.
Ispričaj to kako treba!
Ona je bila mala, šest godina, ali to je bila školska priredba! Jadna.
Ti si tako lepo pevala, da kad se završilo,
nisam mogla da verujem. Rekla sam: "Aplauz!" I rekla sam ti: "Još!"
Išla sam u prvi razred, mama. Bilo me je sramota.
Cela me je škola maltretirala. -Znaš zašto?
Iz zavisti. Jer imaš sjajan glas.
Samo se nisi okušala u pornodesetercima kao ja.
Šta su pornodeseterci?
Pesme s deset stihova i posebnom rimom.
Elijas radi muziku, a ja pevam.
Obožavam rimovanje prostota.
Pornodeseterci?
Mir, neću izrecitovati nijedan.
Ne smem da budem naporna, puno pričam o sebi
niti da govorim svaku reč koju vidim. Dobro sam.
Želim da nazdravim...
Tebi, kćeri, što si nam kuvala.
Ema, ovo je tako lepo. Hvala ti.
Za tebe, Loba.
I za Lilijanin zahtev.
Nastavićeš sa svojim životom. I za mesec dana, živećeš sama.
Živeli! -Živeli!
Ne znam želim li da živim sama.
Uglavnom, ne brini se. Ja ću biti uz tebe.
Kako je na poslu, Turbo? Dobro?
Da, dobro. Radim od 9 do 6 svakog dana.
Nemaš pojma pod kolikim je stresom. -Uvek je bio.
Ali ja sam tada imala metodu zaustavljanja te turbine.
Nisam sigurna da me zanima ta metoda.
Odrasla si, možeš da čuješ.
Zvala se turbopušenje.
Ma ne...
I bila je još jedna, mastur...
Okej, dosta, večera je gotova.
Mama, imam puno odeće koja će ti baš dobro stajati.
Tamo je, hoćeš da probaš? Vintidž.
Zašto? Ja sam donela gomilu odeće.
Jer ćeš izgledati lepo.
Tako sam srećna samo što sam ovde malo s tobom.
I ja sam srećna šta si ovde.
Mnogo si mi nedostajala, znaš? -Znam.
Izgledaš lepo. Stvarno jako lepo. -Misliš?
Da.
Mama, molim te, želim da tata čuje pornodeseterac.
Ne, ne želiš. -Hajde, molim te.
Ne, ne želim. Meni reč pornodeseterac nekako... Daj mi nož.
Uvek je bio veoma konzervativan.
- Ja nisam konzervativan. - Jako si konzervativan.
Po tebi, psovke smeju da razmenjuju samo tipovi.
Pusti moje pornodeseterce,
Lilijana kaže da bih na njima mogla da zarađujem.
A i tako se ja izražavam. U njih je uliveno puno toga.
A mogu da radim i normalne rime.
Kad ste već oboje tu sa mnom,
želim da vam kažem da imam dečka.
Kakav je?
On je kuvar. Dobro, skoro. Studira.
Radi u restoranu svog strica... Sjajan je.
Kako mi nisi rekla?
Sada ti govorim, tata. -Kako se zove?
Zovu ga Ptica.
Nemoj sad da počneš sa šalama.
Nisi mi dala ni da zinem. -Jer te poznajem.
Rekla si Ptica, ali kako se zove?
Ne mogu da verujem.
Zašto plačeš? Polako. Ima dečka, ne udaje se.
Nije to. Desert me rasplakao.
Ovo je sjajno.
Ovaj desert je odličan. Ja...
Želim da vam zahvalim na naporu koji ćete uložiti u ovih 40 dana...
Trideset dana.
Šta sam rekla? -Četrdeset.
Hoćemo li da napravimo porodičnu sliku? -Može. -Mama? -Da. -Dođi.
Ispočetka, idemo!
"Mentalni problemi bole, jadni oni što me vole!"
"Ja sam loša ludara jer sve što radim udara!"
"Mentalni je problem moj i onima što ne vole me"
i onima što me se boje, šaljem ovaj klistir svoj!"
Loba! Isključi to! Jesi li pitala Emu za dozvolu?
Dođi! -Šta to radiš?
Dođi. Vežbam sa svojim bendom. -Kojim bendom?
Njima. -"Frikovi iz kraja".
Jesi li gledala koliko je sati? -Ne, koliko je'?
Tri ujutro. -Ne mogu da verujem, kako je proletelo.
Kasno je.
Samo sekund, izvinite.
Jesi li pročitala protokol koji sam ti dao?
Ne, nisam stigla. Ali hoću.
Član pet kaže... -Je li on advokat?
"Bez uznemiravajućih zvukova".
Ovo nije uznemiravajući zvuk.
To je pesma na kojoj radimo. -Ne u ovo doba.
- Daj da vas upoznam. - Ne želim nikog da upoznam.
Tito, Eli, Rober, Mars, Vale, ovo je Turbo, Emin tata.
Zdravo, Turbo. Baš je sladak.
Pozdravi.
Šta si ti, lutka? Pomeri ruku.
Da, čudno.
Eto.
Dragi prijatelji iz psiho-centra,
dobro vam veče. -Ćaooooo!
S obzirom na doba dana, ovaj se događaj završio.
Puno vam hvala.
Kako misliš "završio" kad smo tek počeli?
Rano ustajem. -Napravili smo jednu pesmu. Još samo ove.
- Još sat vremena. - Sat vremena? Skoro je četiri!
Tako je. Još samo ovo!
Kučkin sin! -Ne, kerov sin!
Loba?
Ko gnjavi u ovo doba? -Loba, ostani tu.
Šta se događa, g. Martino? Pogledajte jadnu Trešnjicu!
Ima problema sa srcem. A i tri ujutro nije vreme za žurku!
Mnogo mi je žao. Biće rešeno za minut.
- Zdravo, je li sve u redu? - Ti si sigurno luda mala pevačica.
Čemu umanjenice? -Rekla sam "mala"?
Mislim da sam tako čula. -To sam rekla?
Dobro, Adrijana. Loba, hajde. Biće rešeno za 52 sekunde.
G. Martino, stvar je u tome da se mi budimo u sedam, mi smo radni ljudi.
A i zar niste malo stari za buku u ovo doba?
Stvarno, zaboga.
U ovo doba, odrastao čovek, da ne poveruješ.
Lepo vas molim!
Jako mi je žao.
Laku noć, Adrijana.
Esteban. -Laku noć.
Adrijana, ovo je nesporazum. Neće se ponoviti.
Ludaci.
Baš su gadnu energiju ostavili. -Loba.
Ja bih voleo da tvoj boravak u ovom stanu...
Bude dobar za sve.
I ja bih to volela.
Pročitaj protokol. -Hoću.
Nije to ništa. -Imaš pravo.
U ovoj zgradi ja živim sa...
Komšijama. -Komšijama.
Mi zajedno živimo. Ne možeš da pevaš u tri ujutro jer će se ljudi naljutiti.
Jasno, shvatam. -Izvini. -Molim te.
Šta se dešava? -Dođi.
Laku noć -Dođi ovamo, pozdravi se.
- Loba, ne želim da se pozdravim. - S kime da se pozdravim?
S mojom porodicom. Kako misliš "s kime"?
Tito, Rober, Eli, Mars, Vale, moramo da se pozdravimo.
Objasniću kasnije. Pozdravi se.
Kuda ideš?
Horhe, Kačo, Nača, Maca... Laku noć. -Ko?
- Zaboravio je sva imena. - Ko je Horhe? -Okej, zdravo. -Laku noć.
Pozdrav, govno.
Dobro, izvinite. Onda sutra u isto vreme. -Ne u isto vreme!
Ne... Razgovaraćemo kasnije.
U isto vreme. -Kad onda?
Zdravo, Loba.
Poljupci, zdravo! -Volimo te...
Uvek se setim prvog puta
kad si me dovela u muzej da vidim ovu sliku.
Bilo mi je pet godina. Izvukla si me iz vrtića i dovela ovamo.
Onda smo otišli na kakao
tamo gde je baka nekad tebe vodila.
Naravno, muzej i kakao bili su ritual tvoje bake.
Mene gledanje ove slike strašno umiruje, ne znam zašto.
Mislim da sam zato dolazila svake godine.
Dobro, sve do...
I mene umiruje.
Mogla bih satima da je gledam.
Nekoliko sam puta došla bez tebe.
I želim na kakao.
S kolačićem. -Da. -Idemo.
Mislila sam da bismo mogli da odemo na putovanje s Pticom.
Da posetimo sever. Saltu, Tukuman, Huhiju. To bi bilo sjajno, zar ne?
Uzmi motor i idemo.
Onda bismo mogli na Maču Pikču, Peru, u Boliviju...
Sever je tako lep.
Mama!
Mama, šta radiš? -Pusti me.
Bože, ne mogu da verujem. Ljudi svašta bacaju.
Ludi su. -Mama, molim te, siđi.
- Ovo mogu da iskoristim! -Za šta? - Uzmi, ponećemo nekoliko stvari.
Kući? Za šta?
Mama...
Šta je?
Mama!
Ako ostaviš kod mene još tri meseca,
možeš dobiti 4% za taj novac. Zdravo, kako je?
Ne puno više. -Zdravo.
Znaš zašto? Situacija... Samo sekundu.
Koji je to đavo?
Ema? -Očistim i odnesem to za dve sekunde.
Loba, kakve su ovo stvari?
Čuda koja sam našla na ulici, čistimo ih.
Kad sve bude čisto, sredićemo negde u ovoj kući.
Malo je mesta za moje stvari, ali ne brini, srediću.
Zašto si donela pisoar?
Jer ću ga srediti.
Korišteni pisoar? Zašto pisoar?
Zašto si donela pisoar u ovu kuću? Piše u protokolu!
Ne piše.
Piše. -Ne, ne piše.
- Odredba je u protokolu! - Nije u protokolu!
Pogledaj protokol.
Sranje! Šta je to?
Šta je to? -Još jedno čudo.
Više ne razgovaram s tobom. Ema. -Ja...
Rešićemo se tih stvari, uključujući psa.
Izbezumljen je, jadan. Baš tužno.
Odvratno!
Odakle si to izvukla? Napolje!
Prijaviću te budeš li ružno postupao s njim. -Vidi šta je uradio!
Kakica. To je samo kakica. Ti ne kakiš? -Da, ali... -Pa i on kaki.
Da vidimo. Pomakni se malo, Kurči.
Kako si ga nazvala? -Kurči.
- Pogledaj koliki mu je, fascinantno. - Isuse, šta si mu dala da jede?
Empanadu.
- Psu si dala empanadu? - Zar ih ti ne jedeš?
Dala sam mu empanadu. Lutalica će svašta pojesti.
Pozliće mi. Ema, uzmi ga ili... -Uzeću ga.
- Smrad! Baci to napolje. - Ptica će ga uzeti.
Kakva ptica?
Koja ptica? -Dečko. -Ptica!
Ne znaš ko je to? Moraš da slušaš. Nauči da budeš bolji otac.
Ti meni govoriš kako da budem bolji otac? -Dobro...
Baci to, Loba, molim te!
Ptica mi je rekao da želi da vas upozna.
Mogli bismo večeras na večeru u restoran u kojem radi.
Večeras... Pa ako mogu, nema probl... -Super, može!
Kažem, ako budem mogao... -Da!
Poslaću vam adresu, vidimo se u 9:30. -Super.
Ja ću uzeti psa. Ti ideš u supermarket.
- Da, ja idem u supermarket. - Dobro, zdravo. -Idem ja. -Idemo.
Kuda?
U supermarket.
Ne, idem sam. -Zašto?
Jer je to samo kratko. Odem i vratim se.
Ali ja moram da izađem, moram da viđam ljude.
Moram da se reintegrišem.
Huane, šta je bilo?
Molim?
Ne, taj novac nije za avans. Nemoj ništa da radiš.
Kćeri, pazi!
Jesi li dobro, Loba?
Da.
Hajde, idemo.
Idemo.
Zdravo. -Zdravo.
Kako si? -Dobro. -Drago mi je.
Zdravo.
Zdravo! -Kako ste?
Dobro. -Zdravo.
Nisam se predstavila neki dan. Ja sam Adrijana.
Kako si?
A tvoje ime je...
Andrea Lobato. Ali zovu me Loba (Vučica).
Loba. -Loba.
Izvinite zbog onog od pre neke večeri, žao mi je.
Bilo pa prošlo. -Sve je u redu, pusti.
Ti i Loba izlazite?
Ne, ona je... Emina mama.
Šta je?
Nije mi bilo jasno. Sada jeste i...
Računaj na mene ako ti išta bude trebalo.
Stvarno, samo mi pozvoni, tu sam.
Izvini, nije mi jasno. Šta bi moglo da mi treba?
- Ništa mi ne treba. - Razgovarala sam s Emom,
znam kroz šta ste sve prošli.
Ako vam zatrebam, tu sam. -A čime se ti baviš?
Ja sam seks-radnica. -Molim?
Poznata kao prostitutka.
Povremeno se pojavim u pornofilmu.
Ali samo povremeno, ako se ukaže prilika.
Mislio sam da pevaš, kako sam te pre neki dan čuo...
Imaš pravo, pevam.
Ali samo za vežbu za otvaranje grla, jer je felacio moj zanat.
Pa ja onda... -Nemoj to da radiš.
Kako vulgarno! -Loba, molim te.
Radiš li ti felacio? Jer ako radiš,
možeš ti meni da se javiš i daću ti par saveta.
Ima jednostavnih vežbi koje možeš da radiš kod kuće.
Postoje granice, znaš?
Mnogo mi je žao.
Kako si mogla to da kažeš? Čemu se ti smeješ?
To što si uradila je bilo vrlo nasilno!
Ne, nasilje je nešto drugo.
To je kad te neko gleda i govori: "O!" To je nasilje.
Znaš šta? Kad osetim da me ljudi sažaljevaju,
mnogo mi je teško.
Večeras je vrlo važno veče za tebe i mene.
Upoznaćemo Eminog dečka.
Želi da budemo tačni.
Krenućemo od kuće u 8:00.
Tačno.
Odlično. -Tačno.
Loba!
Koliko je sati?
Osam. -Ne, osam i dva minuta.
Šta je? Ne izgledam dobro? Zašto me skeniraš?
Da se presvučem? Reci i presvući ću se.
Ne, izgledaš... Divno.
Ali... -Da.
Nemoj da se ljutiš, ovo je samo predlog.
Naravno, samo reci.
Po meni...
Malo smanji ruž.
Apsolutno!
To je previše.
Mogu li? -Da.
Tako sam nervozna.
Jako se bojim da ću sve pokvariti. Hoćeš li mi pomoći?
Naravno.
Vidi, opusti se. Hajdemo ovako.
Ako kažeš nešto neprimereno,
ja ću te pogledati
i uraditi ovo.
Onda ćeš... -Odlično, super. -Može? -Da.
Ovo je važno veče.
Idemo?
Opusti se, mama. Baš si zgodna. -Hvala, dušo.
Izgledaš sjajno, Loba.
Hvala, ljubavi.
Probledeo je! -Eno ga.
- Tata. -Šta je? -Pazi. - Ništa nisam rekao.
- Zdravo, kako ste? -Zdravo. - Ariel, drago mi je.
Zdravo, kako si? -Zdravo, Loba.
Zdravo, dušo.
Jako mi je drago što ste ovde
i što vas konačno upoznajem. -Nama je drago. I stvarno cenimo poziv.
- Izvini, šta ti to piše na majici? - "Margarin za lubrikant".
Super.
I ja bih jednu takvu.
Stvarno? Imam još, pravimo ih u centru.
Imam ih tonu. Na jednoj piše: "Bolje nakrivljen nego mlohav".
Na drugoj, ta mi je omiljena, piše: "Dođi, uhvati jaja".
"Ako ovo čitaš, popuši mi". "Ako ovo čitaš, poliži me".
"Ako ovo čitaš, poljubi me".
Rečenica je ista, kraj se menja.
Ludo! -Mama ti je super. Tako je smešna s tim majicama.
I ti! -Stvarno.
I ti se meni sviđaš.
Baš ste lep par.
Ševa vam je sigurno vrh.
Račun, molim vas. Zajebi ovo. -Kakav račun?
Ovo će samo postati još gore. Donesi račun.
Sedi. -Tata, sedi.
Odaberite vino i predjelo.
Ja ću biti malo leteći jer se brinem za kuhinju,
ali šta god vam bude trebalo, samo recite. -Vrlo si ljubazan.
- Odmah se vraćam. - Puno hvala. Vrlo si ljubazan.
On je divna osoba. Super je.
Šta je? -Šta si rekla?
- Smiri se malo, mama. - Poljubi, popuši, poliži?!
Molim te, sredi se pred Emom. Uplašićeš Pticu.
To su majice koje mi radimo. Rekla sam to s ljubavlju.
Dao sam ti signal. Ovako. -Jesi?
Tri puta. -Nisam te videla!
Nisam htela da ti bude neugodno. -U redu je, mama.
Stvarno mi je žao.
Sećaš se o čemu smo razgovarali? -Biću tiha.
Biću nevidljiva.
Nevidljiva.
Šta je? -Ne gledajte! Okrenite se!
Šta je? -Ćela je tu.
Ko? -Ćela.
Pozajmio je novac od firme kao prijatelj i nikad mi nije vratio.
Kako i bi? On ti nikad nije bio prijatelj.
Taj ti nikad nije bio prijatelj. Mrzim ga!
Ne, molim te. -Mama, smiri se.
Loba, nemoj da praviš scenu. -Ne.
Ovo je veče Eme i Ptice.
Eme i njenog dečka. -Eme i njenog dečka. Ponašajmo se lepo.
Da. -Naručićemo hranu i provesti prijatno veče.
Dobro? -Da.
Puno ti hvala. Imaš li kakvog strica da me upoznaš? Ozbiljno.
Zvaću te posle. Zdravo. -Zdravo, vidimo se. -Mama... -Vrlo važna stvar.
Proći ćemo pored Ćele... I ignorisati ga. -Okej. -Da.
Jedan, dva, tri.
Turbo.
Znam da si me tražio, ja sam kriv. Imao sam problema, ali vratiću ti.
Čudno što se srećemo u restoranu
da bi mi rekao da ćeš mi vratiti šta sam ti pozajmio.
Zdravo, Ema. -Zdravo.
Zdravo, Loba. Kakvo iznenađenje.
Isto iznenađenje kao i za našu porodicu kad si sjebao Turba. -Okej...
- Zašto se smeješ, dušo? - Ne, nisam se smejala.
Zaklela bih se da si se smejala. Kako se zoveš? -Vanina.
Vanina! Pa šta radiš s ovim kojem se ne diže?
Nemoj. -Ne kapiram.
Da nisi bila bezobrazna prema njoj. -Kome ti to?
Samo malo, samo sekundu. Šta da se ne usudim, Ćelo?
Dođi. -Šta da se ne usudim?
Zar nije bilo dosta što si želeo da me povališ 15 godina?
I sada saznam da si prevario Turba za 20 000?
A oboje znamo da si me, dan nakon što smo se razveli,
pozvao da izađemo.
Ne sećaš se? Ni nedelju dana nisi čekao!
Ne...
Ne. -Je li to istina?
Potpuna laž.
Zašto njega pitaš? Pitaj mene!
Petnaest godina je želeo da me povali,
petnaest godina je želeo da me kresne, mlohavi ćelavko!
Ovde je jedan jebač, ljudi! -Mama!
S tim kurcolikim retardiranim licem!
Prijatno veče, prijatno.
Prijatno veče.
Prijatno veče, prijatno.
Prijatno veče.
- Dobro. -Dobro. - Ja idem na spavanje. -O, da.
- Odmorite se. Laku noć. - Lepo spavaj, dušo. Loba.
Možemo li malo da popričamo? -Sada?
Da, sada. -Ne, molim te. Tako sam umorna.
Samo minut. -Vidi, jedva gledam. -Molim te. -Vidi me.
Loba,
Želim tvoju potpunu pažnju.
Sećaš li se šta smo rekli na večeri?
To je veče bilo za Emu i...
Pticu? -A šta se dogodilo odmah posle toga?
Nastao je pakao s Ćelom.
Jer si ti stao.
Prošli smo pored njega, on je rekao "Zdravo" i ti si stao.
Možda da ti nisi stao, ja ne bih ništa rekla.
A ono što si pre rekla?
Kako si mogla da kažeš našoj maloj i Ptici da im je ševa sigurno vrh?
Kojoj maloj?
- Našoj maloj, našoj kćeri. - Emi je 20 godina. -Dobro, ali...
Ševa im je sigurno vrh.
Ne znam kakve konotacije reč "ševa" ima za tebe.
Za mene je to čin ljubavi, slobode... Digao se.
- Šta se diglo? -Taj penis. - Koji penis? -Onaj na zidu.
Koji penis? -Penis.
Koji penis?!
To nije penis.
Usredsredi se. U ovoj kući nema penisa,
nema drugog penisa.
To je samo mrlja koju imam već neko vreme. Okrugla.
Tačno! A unutar kruga? Ðoka.
Taj đoka što tu raste mi smeta, to treba popraviti. -Loba, molim te.
Bez scena u javnosti. To mi šteti.
U supermarketu, u restoranu. Sav se oznojim.
Okej, žao mi je. Jasno, ako tebi bude tako, ne.
Izvini, neću više. Stvar je u tome...
Bila sam uzbuđena jer sam upoznala dečka svoje kćeri.
Kad se uzbudim, postanem jako nervozna.
A kad postanem vrlo nervozna, govorim stvari koje ne bi trebalo.
Ali dosta je, jasno mi je. Neću više.
Izvini. -Molim te.
Biće to u redu, Loba. Obećavam.
Reintegrisaćeš se i nastavićeš s normalnim životom.
Nadam se.
To je to? -Šta?
To je to?
Ovo?
Da, to je to. -Sjajno, hvala.
Idem u krevet.
Loba. -Kako si?
Dobro. Šta je bilo?
Vrlo sam uznemirena.
Polako, Loba, idi se odmori. -Stvarno uznemirena.
Jasno mi je, ovo je bilo teško veče za sve. Odmori se.
Mogu li da te zamolim za uslugu? Nemoj pogrešno da shvatiš.
Šta ti treba?
Možeš li da mi kažeš tri prostote?
Mogu li šta? -To.
Tri prave prostote. Mislim da ću onda moći da spavam.
Halo? Tu si?
Kuda vodi ovaj razgovor?
Pomoći ću ti. Na primer...
Pomaže ako mi kažeš: "Imaš tako lepa usta".
Ili...
"Kako lep glas imaš".
I to je dobro.
I ako si za i možeš malo dalje,
možeš da kažeš: "Kakve dobre sise imaš!"
Tako ću spavati kao anđeo. A?
Laku noć, Loba.
Molim kao ljudsko biće. -Laku noć, Loba.
Mnogo sam uznemirena.
Laku noć, Loba.
Laku noć.
"Katkad vidim i sesije gde muče,
gde ljubazno uče ludake kako da funkcionišu.
Mislim da retki znaju da pristupe ludosti."
To što si napisala je predivno. -Ma daj.
Razumeš li me?
Razumem.
Ali razumeš li moj senzibilitet ili si nasledila tatino srce?
Mama!
Šta je?
Vidiš ovu mrlju, zar ne?
Vidim.
I ne vidiš penis?
Ne.
Ali vidiš da mrlja raste.
Da, raste.
I đoka u njoj isto raste i to me uznemirava.
Zato mi je potreban alat. I mislim da mi ti možeš pomoći.
Ne.
Tu je probušena cev.
Ja to mogu da popravim. -Mama, ne!
Sad idem, vraćam se za dva sata, pa ćemo to pogledati, dobro?
Pazi.
Rene, kako ste? -Gospođo, kako ste? Dobro. -Znate, tražim nešto. -Da?
Nadam se da mi možete pomoći, treba mi čekić.
Čekić... Naravno. Imam ih nekoliko, u raznim veličinama.
Bilo koji može. -Odlično, dođite sa mnom i birajte.
Kako ide zajednički život?
Znaš Lobu, ona je kao klackalica.
Ali kad je dobro...
Imam nade.
Imaš nade? U vezi sa čim?
Nade...
Jer je dobro... Jer je njoj dobro.
Poljubili ste se.
Daj...
Poljubili ste se! Još uvek se pališ na nju.
Opet? Ma daj. Nikad nisi našao drugu žensku.
Polako. Ti se brini o svom životu, ženi, deci...
Ja ću se brinuti o svom životu.
Isplanirao sam godišnji, neće me biti mesec dana.
Koliko? -Već sam ti rekao, daj...
Zdravo, dušo. Šta je? -Gde si, tata?
U baru, blizu kuće. Zašto?
Blizu si? Koliko brzo možeš da dođeš? -Šta je bilo?
Pogledaj kroz prozor.
Šta...
Zvaću te kasnije! -Šta se dogodilo?
Usredsredi se!
Molim te, usredsredi se.
Polako.
Ne gledaj dole, tako je još gore. Gore je!
Molim te, ne. Nemoj.
Polako, eto.
Ide ti.
Imaš li apaurin? -Apaurin... Ne.
Izvinite!
Šta se dogodilo?
Ne znam! -Gde ti je majka?
Šta se dogodilo?
Nesporazum.
Kako to misliš?
Znaš li šta je nesporazum?
To što ti tu živiš, jer si luda!
Pazite šta govorite. -To je nesporazum!
- To je moja mama, razbiću vas! - Reši se tog smeća! -Tužiću vas!
Boli me uvo šta ćeš uraditi!
Rene! Šta se dogodilo?
Gospođa je tražila čekić za razbijanje.
Nisam znao za šta. Razbila je sve glavne cevi.
Električne žice su se zapalile. Katastrofa...
Loba!
Ti se ljutiš?
Htela sam da izbrišem đoku sa zida. To je bila nesreća.
A tvoj je odgovor to da me vraćaš u centar.
U redu, mene možeš da odbaciš. Ne mogu da se reintegrišem.
Ne mogu ovo više. -Ne glumi žrtvu.
Neću govoriti srcu napravljenom od brojeva. Nisam raspoložena.
- Šta si rekla? - Nemaš ništa, postao si...
"Daj mi 2, daj mi 4, daj mi 6, zaključimo na 8."
Čak i ako zagrebeš i potražiš nešto drugo, nema ničega.
To je sve.
Šta si rekla?
To što si čuo.
Da u srcu imam brojeve?
Da. I ne samo to.
Srce ti je hladno i tvrdo kao kamen.
Brzo odustaješ, ne voliš da se boriš.
Eto. Dobro? Je li te prošlo? Hoćeš li me sad odvesti u centar?
Šta je s tobom? Izgubila si pamćenje?
Zaboravila si šta smo proživeli? Koliko sam te podržavao?
Deset sam godina sam odgajao Emu zbog svih tvojih problema.
I uvek sam bio tu za tebe.
Ponudim ti svoju kuću da staneš na noge,
nakon što smo šest godina razvedeni.
Ti zapališ zgradu
i kažeš da imam brojeve u srcu!
Ko je izgubio sećanje? Ko?
Ne sećaš se prvih 12 godina tokom kojih sam ja pazila Emu
jer si ti bio na berzi?
Ne sećaš se da mi je sve to vreme bilo dobro?
I onda pogodi šta! Da, zakomplikovalo se!
Jer ja sam psihički bolesnik!
I to tebi nije ništa novo!
Sve vreme si to znao!
Nisam mogla da budem tamo jer sam imala problema...
Za koje bih volela da nisam nikad!
Nisi je ti odgajao sam, oboje smo!
Otkad sam te upoznao, ja sam te samo voleo.
Kao što nikad pre nisam.
Ali to ne ide.
Ti i ja... To je teško.
Pokušavam, ali nikad nisam mogao da se nosim s tobom.
Zar nisam i ja tebe volela?
Stvarno to misliš?
Zar ne vidiš koliko sam se trudila ceo život
da bismo ti i ja bili dobro?
Nemoj misliti da je lako biti kao ja, nemoj misliti da je prijatno!
Vrlo je teško biti s nekim poput tebe!
Puno je teže biti ja!
Izvini.
Ne, izvini ti.
Biće sve u redu.
Obećao sam ti.
Još samo malo, Loba.
Idemo kući.
Čekaj.
Uzbuđena sam.
Ne, Loba. Ne ovde.
Ne, zar ne?
Ne ovde. -Daj meni da vozim.
Molim te, potrebno mi je to.
Moram da vozim, moram...
Moram da osetim...
Moram da vozim.
Molim te, pusti me da vozim.
Uspori, Loba,
Molim te, uspori malo.
Polako.
Molim te, prikoči.
Prikoči, Loba, molim te!
Uspori, Loba.
Loba!
Još je samo to trebalo!
Ma daj... -Mir.
Kako da se smirim? -Veruj mi.
Šta mi je ovo trebalo...
Dobro veče. -Dobro veče.
Gospođo, je li vam jasno kakvu ste ludost učinili? -Jeste.
- Vozačku i saobraćajnu. - Ne. Izvinite, komesare.
Policajac.
Da. Žao mi je, policajče, ali...
Ovde imamo ozbiljan problem.
Muž mi ima ozbiljan psihijatrijski poremećaj.
Vozim ga u psihijatrijski centar.
Jasno mi je. Vozačku i saobraćajnu.
Ne, ne razumete.
Muž mi ima napad!
Napad, kažem vam.
Kaže mi Karlov kurac da će se sada kurčiti. -Molim?
Kaže mi Karlov kurac da će se sada kurčiti.
Popriličan kurac ima Karlo, a raste na zidu!
Karlov kurac!
Želim Karlov kurac!!!!
- Želi Karlov kurac, moram da idem! - Možete da idete, vozite ga.
Idite.
Šifra 6-14, muškarac sa...
Karlov kurac!
To sam nesvesno uradio. Njegovo lice...
Nikad neću zaboraviti lice tog čoveka.
- Još nešto bitno... - Vratili ste se? -Da.
- Šta se dogodilo? - Objasniću kasnije.
- Zašto se smeješ? - Vratili smo se s anegdotom!
Ne bih rekao anegdota...
Smiri se. -Nećeš nikad pogoditi šta ti je otac uradio
Čuj, budi miran, sutra će doći ovo da poprave, okej?
Ja sam uvek miran, zašto to kažeš?
Stvarno je situacija bila... Halo?
Samo malo.
Ko je Elijas?
Došao sam autobusom.
Putovao sam dva sata.
Ali želim da znaš da ja imam stan.
Ako ima problema s tvojim bratom, možeš da budeš kod mene.
Ja nisam spreman da živim sam.
Meni neće trebati.
Hvala, Eli.
To je baš lepo.
Jako lep gest.
Ali zašto niste pozvali?
Došli ste u moju kuću u 11 uveče samo da to kažete? -Da.
Zato i iz ljubavi.
Iz ljubavi?
Znam da nisi bio dobar prema njoj. Vidi se da si hladan.
Pa...
Ovo veče je bilo... -Lepo. -Teško.
Pa...
Idem na spavanje.
Idemo na spavanje. Pa...
Elijase, vidimo se. Bog zna kad.
Srećan put. -Samo malo.
Moram oboje nešto da vas zamolim.
Mnogo sam gladan. Nisam jeo od 10 ujutro.
- Mogu li da prespavam tu? - Da. -Ne. -Kako misliš "ne"? Da.
Stan je udoban, ali nemam još jednu sobu. Nema mesta.
Ima. Može da spava na kauču.
Piše u protokolu. -Ne piše.
Pa upravo sam dodao, piše!
Nema šanse da će stranac biti tu.
Ja želim da budem ovde...
Odgovara mi. -Ha?
Odgovara mi. -Onda je rešeno.
Ostaćeš, Elijase. Naravno.
Dosta. Znaš šta je ovo? Solidarnost.
Njemu je potrebno nešto što ti možeš da mu daš.
Hvala. -Napraviću ti nešto za jelo.
Šta je?
Laku noć.
Laku noć, odmorite se.
Evo, znam da si osetljiv na hladnoću.
Volim te. -I ja tebe volim.
Sutra doručak?
Može, da. -Kroasan, kao pre.
Može, probudiću te. -Uzmi slatke.
Odmori se. -Zdravo, vidimo se sutra.
Turbo.
Sranje! Koji đavo se dešava?
Moram da idem.
Kuda? -U psihijatrijski centar.
Zašto? -Ovo mi ne odgovara.
Zašto nisi pre otišao?
Pre mi je odgovaralo.
Ne možeš samo tako da uđeš u moju sobu.
Izvinjavam se, g. Turbo.
Sad je 4:30 ujutro.
- Otići ćeš za dva ili tri sata. - Ne, g. Turbo, moram da idem.
Imam neodložna posla.
Biste li mi dali 3000 pesosa da odem?
Kupi dolare, daću ti istu cenu.
Okej.
Zvaću te kasnije.
Turbo, možemo li da porazgovaramo? Samo minut, molim te.
- Tebi nemam šta da kažem. - Želim da budem iskren s tobom.
To želiš? Prvo mi vrati novac.
Ono što je Loba pre neki dan rekla u restoranu nije se dogodilo.
Nisi je zvao? -Kunem se.
Devojka mi je besna, ne javlja mi se.
Briga me za tvoju devojku, Ćelo!
Da me nikad više nisi zvao. -Turbo...
Turbo!
Zdravo.
Šta ima? -Dobro došao.
Raskomoti se... Uđi. Dobro došao u moju dnevnu sobu.
Živeli.
Šta je sve ovo?
Kuvala sam.
Ti si kuvala? -Da. Bavim se time od 10 ujutro.
Gde si to kupila? -Ne!
Ne vređaj me. Nisam to nigde kupila.
Gledala sam recepte, sve.
Želim da ti zahvalim.
Napravila sam sve ovo za tebe jer...
Tako si mi puno pružio za ovo vreme.
Dao si mi svoju kuću.
Pružio si mi nežnost.
Pružio si mi podršku.
Nemoj da prestaješ.
Haha, koje lice! Hajde, sedi.
Šta želiš prvo? Sve je ukusno.
Sve te stvari koje kažeš...
Da sam ti dao...
Učinio sam to za Emu.
Učinio sam to za tebe.
I za sebe.
Vau. To nigde nije bilo zapisano.
Zašto za sebe?
Jesi li želeo da me vidiš?
Ne možemo da pravimo greške.
A šta bi to bilo za tebe?
Mi uradimo...
Ovo...
I zapali se.
Ti i ja smo uvek imali...
Sjajnu hemiju.
Ne. Zašto hemiju? Bože, ne.
Ne, šta je bilo? Uvek smo bili jako napaljeni.
Ne mogu da verujem šta se dogodilo.
Odem, vratim se i imam tipa koji govori "hemija".
Dobro, hoću da kažem...
Nemoj to opet da kažeš.
Sviđa mi se sve ovo.
To...
Mucaš.
Ne mogu da verujem. Ne.
Mucaš! To je tako slatko.
Jako je slatko.
Gde je orijentalna hrana?
Znaš ti tačno što mislim. Poslali su je liftom
i teroristkinja od tvoje žene ili bivše žene ju je ukrala.
Ne!
Tu je moja orijentalna hrana! Vrati! -Ne možete tako da upadnete!
To je moje. -Moje.
Moje. -Naše je.
Ovaj burek je moj! -Falafel je moj.
- Ova rolnica je moja! - Ovo je moje. I ovo!
I ovaj vareniki!
Ti si to ukrala i prijaviću te!
Jer je ova zgrada puna kamera!
Pičko!
Ova zgrada je postala sramota, neverovatno!
Da me nikad više niste pozdravili, g. Martino!
Bezobraznici! -Drznici!
Drogeraši! -Lopovi!
Teroristi! -Antisemiti!
Antisemiti!
Imaš li apaurin? -Prestani da pitaš! Nemam više nijedan.
Adrijana, molim te!
Šta radiš?
Loba, šta si uradila?
Daj da objasnim. Kunem se da sam htela da kuvam.
Stvarno. Kupila sam namirnice i sve.
Ali odjednom se otvore vrata lifta i...
Orijentalna hrana.
I sva ta hrana mi govori: Uzmi, curo!
To je bilo poput čuda, nebesko i...
Nadohvat ruke.
Daj mi to.
Mama?! -Šta je bilo? -Tata?!
Jao meni.
Odvratno. -Jao meni!
Jao meni!
U redu je. -Nije u redu, tupane.
Jesi li gladna, dušo?
- Želiš li malo hrane što je ostala? - Hvala, izgubila sam apetit. Idemo.
Prijatno, zdravo.
Ne mogu da verujem.
- Koja sramota. - Nema veze, nije ništa bilo.
Koja sramota.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Napreduje.
Zar ne? Još ima... Ali napreduje.
Jesi li doručkovala?
Samo ovu kafu.
Jesi li ti?
Tek sam ustao. -A da.
Loba.
Ono sinoć...
Bilo je jako lepo.
Ali ne želim da zbunjujem tebe ili sebe.
Ne brini. Nisam mislila da te zbunim.
Ne brini toliko za mene.
A i kad si zbunjen, ko zna...
Ako želiš, možemo da ubrzamo stvari.
Mogu da razgovaram s bratom i da odem. Lagano.
Nije problem. Mogu da pokupim svoje stvari i odem.
- Govorim li ti da odeš? - Ne govoriš? Pogrešno sam shvatila.
Šta si govorio? -Hteo sam da ti kažem...
Ne mogu da pričam. Ne znam zašto.
Situacija... Nema veze. Najmanje želim...
Šta tvoj brat kaže kad razgovarate o stanu?
Vidi.
Meni je sada potrebno da budem uz otvorene ljude.
Potrebna mi je jasnoća.
Želiš li da odem? Mogu da odem.
Želiš li da ostanem? Mogu da ostanem! Eto, nema problema! Šta želiš?
Prvo, ne želim da se svađam.
Trudio sam se da stvorim atmosferu...
Za razgovor. -Ne želim više da te slušam.
Dobro jutro. -Zdravo, dušo.
Šta je bilo? -Sporečkao sam se s mamom.
Ostani s njom. Nemoj da je ostaviš samu.
Zdravo.
Zdravo!
Mama.
Moram da uzmem tablete.
Moram da ih uzmem. Hitno je.
Mama?
Mama.
Mama?
Šta je? -Jesi li videla moje tablete?
Ne, ali pomoći ću ti da ih tražiš. -Moram da ih popijem.
Moram da popijem svoje tablete. Hitno je.
Gde sam ih ostavila? Mislim da su tu negde.
- Kad si ih zadnji put uzela? - Ne znam. Ne sećam se.
Ko ih je uzeo? -Niko.
Ko ih je ukrao? -Niko ih nije ukrao. -Zašto su ih uzeli?
Zašto, kad znaju da moram da ih pijem?
- Potrebne su mi. -Mama. - Zašto su ih uzeli? -Mama, smiri se.
Gde su? -Mama.
Gde sam ih stavila? -Mama.
Smiri se.
Ovde sam.
Mama.
Pogledaj me. Slušaj me.
Imam tvoj recept u svom mobilnom.
Skoknuću do apoteke i doneću ih za 10 minuta, okej?
Da. Odmah se vraćam.
Šta je, dušo?
Tata, ne mogu nigde da nađem mamu.
Dolazim.
Idemo ovako. -Kako?
Ti idi onim putem, ja ću ići ovim. Okej? -Da.
Je li neko zvao pomoć?
Živiš li ovde? Želiš li da nekoga pozovemo?
Izvinite. -Sama si?
Ona je sa mnom. Samo malo.
Dajmo joj mesta. -Loba.
Ovde sam, Loba.
Pogledaj me, ovde sam.
Idemo?
Dobro, Andrea. Reci mi šta se dogodilo.
Spavali smo i...
Zaboravila sam da popijem svoj lek.
Spavali ste?
Okej, kresnuli smo se.
I posle, kad sam se probudila i videla ga u krevetu,
osetila sam da želi da se probudi sam.
To si osetila?
Da on želi da se probudi sam? Ili da ti želiš da se probudiš sama?
Ja.
A onda smo imali baš čudan razgovor.
I... Pozvala sam brata i rekao mi je da ne može da mi pomogne sa stanom.
Onda sam izašla na ulicu...
I ne sećam se više.
Možemo li da pozovemo Turba?
Turbo.
Šta se dogodilo, Turbo?
Loba vam je već rekla šta se dogodilo.
Ali volela bih da čujem tvoju verziju.
Mislim da smo pogrešili. Uradili smo nešto što nije trebalo.
Onda je Andreino shvatanje tačno.
Imali ste odnos.
Spavali ste zajedno.
I ti si se probudio s kajanjem.
Ne.
Zašto onda kažeš "uradili smo nešto što nije trebalo"?
Zbog toga šta se dogodilo. Ja se uopšte nisam probudio s kajanjem.
Probudio sam se uzbuđenih emocija.
Priznajem da sam pogrešio.
Probudio sam se...
I loše sam se izrazio.
Upotrebio sam reč... Rekao sam nešto što...
Sporedni komentar.
O bratu,
za kojeg sam uvek mislio da je idiot.
Znao sam da joj neće dati stan. Ja sam se ponudio
da iznajmim stan za nju.
Rekao sam joj tri puta. Njoj to nije bilo po volji.
Uvek to radi... -Pusti me da dovršim.
Otkad sam ga upoznala, to radi.
Postaviš pitanje i on odgovori na nešto drugo.
Ima problema s rečima, ne zna da se izrazi.
Samo nastavlja, a ti moraš da tumačiš.
Ponekad stvarno ne mogu. I još misli da je novac rešenje za sve.
Znaš šta? Ne treba mi da mi ti iznajmiš stan.
Moj prijatelj Elijas će mi iznajmiti kuću.
Te stvari ne volim. Ne mogu da se nosim s tim.
Podsećaju me na stvari koje sam već proživeo. Mene ovo plaši.
Plaši? Da razgovaramo o stvarima koje mene plaše kod tebe?
Jer ovo je 50-godišnjak koji skuplja autiće!
- O tome niko ne govori! - Možemo li da sednemo i razgovaramo?
Molim vas.
Kakve veze moja zbirka autića ima s ovim razgovorom? Ne razumem.
Lilijana, kad smo se našli, rekao sam vam da...
Da će mi biti teško.
Svašta se dogodilo,
ali te stvari vezane uz ludost, ja...
- Ne radim to namerno. - Znam da ne radiš.
- Tu se radi o meni, slušaš li? - Slušam. -Kad ona pretera,
kad se izmakne kontroli, meni nije dobro.
Dobro. Ali šta zapravo osećaš?
Da ne možeš da je kontrolišeš?
Ili da ti gubiš kontrolu?
Mnogo se uznemirim.
To što vidim me jako rastuži.
Vrlo je bolno ne moći...
Biti prisutan, pomoći...
Nekome koga voliš.
Ili koga si nekad jako voleo.
Koga si voleo ili koga voliš?
Šta?
Šta? -Pita te nešto.
Pita nas oboje.
Ne, pita tebe. -Mene? -Da.
Tebe, Turbo. Koga si voleo ili koga voliš?
Ne prestanete da volite nekoga preko noći.
Ovih zadnjih godina...
Puno sam izgubio.
Kako to misliš?
Izgubio sam tebe.
Dobro. To je zanimljivo.
Jer kad izabereš nekoga,
izabereš ga celog, i dobre i loše strane.
Mislim da možda, Turbo,
ti ne možeš da prihvatiš Andreu onakvu kakva ona jeste.
Prihvatam je. -Ne.
Da. -Ne, prihvatanje je nešto drugo, ja...
Ja sam ovakva
i uvek ću biti ovakva.
To što mi se dogodilo može se ponoviti.
I ako ikad budem s nekim,
želim da me voli ne uprkos tome što sam Andrea Lobato,
nego zato što sam Andrea Lobato.
Ali ne brini se, ja nikad neću moći da budem s nekim.
Ne, nikako.
Vi oboje možete da budete s nekim.
Ali prvo morate da pustite jedno drugo.
Morate da napravite mesta.
Odvojite se.
Odvojeni smo šest godina.
Istina.
Počeli ste da se odvajate pre šest godina.
Ali danas se taj proces završava.
Mogu li još nešto da kažem?
To vam govori neko
ko je puno razmišljao o vezama i mentalnom zdravlju.
Ne moći izaći iz ludosti je veliki problem.
Ali jednako je veliki i ne moći ući u nju.
Ne, čekaj.
Čekaj sekundu, daj da proverim...
Imam peškire, imam čaršave.
Nemam lonce, vidiš? Ne mogu da kuvam.
- Nemam lonce. - Opusti se, Elijas ima sve.
Kupićemo šta bude falilo.
Kako si ti pametna. Ja najviše volim kupovanje.
"Turbo,
želim da ti kažem kako sam zahvalna.
Bio si velikodušan i ljubazan.
I pazio si na mene na sve moguće načine.
Sklonio bi se kad mi je to trebalo i bio si u blizini za hitne stvari.
Pazio si na mene
i pazio si na ono što najviše volim: našu kći Emu.
Otvorio si mi vrata svog doma i srca.
Bio si strpljiv, ali i čvrst.
Znam da ćete ti i Ema uvek biti u blizini.
I ja ću biti u blizini.
Za mene najbolje tek dolazi, a znam da i za vas."
I? -Sjajno, vidi.
Pišem rok pemu u čast jaguara
koji je ugrožen.
- Nisam znala da je ugrožen. - Dobro, aplauz molim!
Bravo!
Ali ko je napravio sve ovo?
Ptica.
- Želeo bih da nazdravim. -Da, g. Turbo. - Želeo bih... -Ne, šta bi ti želeo?
Pusti ga da kaže, Loba.
- Poznajem ga, on voli da priča... - Mama, iznajmljuje ti svoju kuću.
Neću da pričam ako ne želiš. -Znamo šta ćeš reći.
Da me voliš... -Neću to da kažem.
Dobro, šta je onda. -Volim te, Loba.
Nisam baš dobar s rečima.
Ali želim da vam zahvalim za sjajan rad
koji radite u centru.
Vama. Lilijana, čestitke.
Tebi, mala.
Znam kroz šta si sve prošla.
Sve što si radila da ovo uspe.
Volim te.
I ja tebe.
Jako sam ponosan
na kćer koju smo zajedno odgajili.
Puno te volim
i želim ti sve najbolje.
Izvinite, hteo bih da kažem dve stvari. -Da.
Nisam ti ništa poverovao.
Nedostajalo ti je istine, iskrenosti, srca.
Nije me dirnulo. -Dobro.
Ali što jeste, jeste,
moram da ti zahvalim za sve što si učinio za moju voljenu.
I Andrea, znaš da te jako volim.
Mnogo sam srećan
što se vraćaš u društvo.
Dobro.
Dosta s glupostima.
Mislim da ću ja,
od sada,
tražiti ravnotežu.
Da mogu da uravnotežim stvari,
kao što svi rade.
Iako mi je ponekad to malo teže nego ostalima.
Ali to je i poenta. Zar ne? Ravnoteža.
Živeli. -Živeli.
Živeli.
Ptico, iseci pice. Hajde, idemo.
Pazi, dve kutije su vrlo krhke.
Pazi. -Da, pazi s tom kutijom.
Da, pazi s tom.
Gotovo je.
Ja ću uzeti Kurčija. -Okej.
Izvini. -Naravno.
Doći ću u 8 i 30 pa ćemo kuvati, okej? -Da, dušo.
Volim te, vidimo se kasnije.
Zdravo, dušo. POzvaću te kasnije.
Šta? -Šta?
Ne znam. Želiš nešto da mi kažeš?
Hteo sam da ti zahvalim za sve što smo proživeli
s Emom ovo vreme, meni je to dobro došlo.
Ako ti zatrebam, ovde sam. -Znam.
I ja tebi nešto želim da kažem.
"Hvala ti za pomoć, hvala ti za ljubav."
"Danas najbolje kreće, put preda mnom je ubav."
Sigurna sam.
"Osećam se tako blesavo. Vidi li se?"
"Ako si umoran i rado bi burek,
samo svrati i daj đoku."
Dobro, idemo.
Dobro je, idi.