Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Дай ми по-добър процент. - Не мога.
- Не ми достигат. - Лигавиш се.
- Моля те. - Недей.
Дай ми по-добра цена. Винаги купувам от теб!
- Хайде де! - Досаждаш ми! Разкарай се.
- Ало? Не, рано е. - Накарай Турбо да продава на 3,5.
- Добре. После ще говорим. - Изслушай ме!
После ще говорим, не сега.
Остави ми го за три месеца, и ти давам четири процента.
Пет?! Откъде да ти ги изкопая?
Да го обсъдим довечера. Чао.
- Как си? Марта ме врънка за 3,5. - Хубаво, дай й.
Ако звънне Плешивия, го питай кога ще ми върне парите.
- Аз ли да му звънна? - Моля те за услуга.
Тръгваш ли си?
Ако ти кажа къде отивам, няма да повярваш.
Знаете, че съвременната психиатрия
е ориентирана към лечение във външни условия.
Не мога да говоря. Пазарът е нестабилен.
Ако ти предложат шест, приеми.
- Извинявам се. - Няма проблеми.
Смятам, че Андреа е готова да излезе навън.
Но тъй като няма роднини,
може да направи нещо като преход
от престоя си при нас
и да се социализира отново в дома ви.
Само за един месец.
Вече е решено къде ще живее. Брат й има жилище.
Тя разполага със спестявания.
Да. Ема ми разказа за идеята ви.
Не се смятам за...
Не съм подходящият човек за тази идея.
В момента съм в тежък период.
Извинете ме за момент.
Сега не мога да говоря. Ще ти звънна след 17 минути.
- Така комуникацията ще е трудна. - Извинете, докторе.
И за два часа не бих я завел в дома си!
Според вас здравословно ли би било
да дойде при мен - бившия й съпруг?
Разделихме се преди шест години.
От три години не съм я виждал. Отношенията ни бяха много...
Не искам пак да премина през това.
Вижте, Турбо, не обсъждаме идеалния вариант.
Обсъждаме възможния вариант
тя да бъде в позната среда,
при любимите си хора, при дъщеря си...
За нея това е златна възможност.
Само 30 дни. Не повече.
- Думите й разбират ли се? - Моля?
Отчетливо ли говори?
Да, бих казала, че да.
- В какво състояние е? - Моля?
Тоест каква й е диагнозата?
Диагнозите не ме интересуват.
Но ако имате нужда от термин за състоянието й, бих казала,
че има психотична нагласа с промени в настроението.
Някои биха нарекли това заболяване от шизоафективния спектър
със сложна симптоматика
със склонност към метонимия, хиперсексуалност, неадаптивност.
И искате да я взема у дома?! Сложно е.
Ще напусне центъра с подходящата терапия
и с вашата емоционална подкрепа.
Знам, че не сте я виждали от три години.
Искате ли да я видите сега?
Лоба?
Турбо.
- Ти дойде. - Ема ми каза.
- Ема... - Как си?
- Супер. - Докторката каза ли ти за идеята?
Да.
На мен идеята ми допада.
Но не знам дали ще мога.
- Трябва да си помисля. - Добре, съгласна съм.
- Казаха ми, че си по-добре. - Така е.
Много се радвам за теб.
- Знам. - Какво има в тази тетрадка?
Песни. Не съм агресивна. Искаш ли кафе?
Отказал си цигарите. Чудесно е. Поздравявам те.
Да, помисли си. И аз бих имала колебания. Много е страшно.
Но най-вече искам да ти благодаря, че дойде да ме видиш.
Извинявай.
Ще направя нещата както трябва.
Не бива да изпитвам силни емоции и да говоря много за себе си.
Не е лесно.
- Ще се чуем. - Може ли да те прегърна?
Но не съм те виждала отдавна. Остарял си.
Да, трябва да си помислиш. Написах стих за страха от външния свят.
Благодарна съм ти, че дойде.
Ако не ме прегърнеш, ще те разбера. Благодаря ти, че дойде.
Разбира се, че ще те прегърна.
Добре, Лобита. Всичко е наред.
Ще се чуем.
Не знам дали ще мога.
- Според теб не е добра идея. - Не плачи.
- Не даваш да плача. - Трудно ми е, разбери!
Не те разбирам! От три години сама се грижа за мама.
Нищо не съм искала от теб. Моля те само за 30 дни.
- Ема. - Какво? Какво искаш?
Идеята ти за майка ти е чудесна.
Хрумна ми нещо. Кажи ми какво мислиш.
Може да остане тук колкото иска.
Аз ще се преместя.
Нищо не си разбрал.
Ти ми каза, че още сме едно семейство.
Спокойно. Аз ще се погрижа за мама.
Ема ми къса сърцето.
Я стига глупости!
- Не трябваше да ти казвам. - Но ми каза. Защо?
- Заради Ема. Тя й е майка. - Защо би се навил?
- Защото имам свободна стая. - Обичам Лоба, но ще стане страшно.
- Доларът скача. - Вдигни с два кинта.
Няма си никого. Семейството й е пълна скръб.
Обменям долари.
Защо си дошъл?
30 дни.
И нито ден повече.
Благодаря ти, тате.
Правиш го заради мен, но и на теб ще ти се отрази добре.
- Как мина? - Добре.
30 НОЩИ С БИВШАТА
Не идвайте до мен. Не искам да се вълнувам.
- Няма нищо. - Обичаме те. Остани още един ден.
Достатъчно. Кажи какво чувстваш.
- Ами... Какво чувствам ли? - Да.
Много те обичам, Лилиана.
- И аз много те обичам, Лоба. - И теб те обичам.
Теб - не, никога.
Случва се. И теб не те харесвам.
Чувствам много...
- Много те обичам, Елиас. - Аз също.
Много ще ми липсваш.
Ела, искам да ти кажа нещо.
Спокойно.
- Какво е станало? Защо плаче? - Развълнува се.
Сбогува се с хората, с които е живяла тук.
Нормално е да плаче.
Подобни ситуации ме хвърлят в тъч.
Плашите се от сълзите й ли?
- Не, всички ситуации ме плашат. - Трябва да решите.
Или я отведете, или я оставете тук.
Обичам те, Лоба.
Извинявай, че се разревах. Трудно ми е.
Тези хора са в душата ми.
Какво става?
- Тръгваме ли? - Да, хайде.
Помогни ми.
Лоба.
Турбо, познай какво научих. Плешивия е заминал за Канкун.
Остави тоя телефон, кучи сине!
Какъв ти е проблемът със синовете на кучките, бе?
Чичо ти е боклук! Тата ти стара!
Не знам каква е тази мания по леките жени и децата им.
- Това е просто израз. - Който е непоносим.
Той беше прав. Ти си гледаше в телефона.
Изобщо не погледна в огледалото. Вечно мислиш за нещо друго.
Хайде, тръгвай.
Стига де!
Спокойно, остават само 40 метра.
Върни се.
Здравей, мамо.
Здравей.
- Влизай. - Добре дошла.
Влизай, Лоба.
- Още събираш колички. - Моля?
Ще занеса багажа й в стаята.
- Откога живеете тук? - Откакто замина за Тибет.
Вярно. Тибет, ламите. Не съм забравила.
Полека.
Мамка му! Недей така!
Стига, Лоба, остави я.
- Върза се. - Ела да ти покажа стаята.
- Натам? - Да.
Хайде, ела, влез.
Хайде.
- Тук ли ще спя? - Да, Ема ти приготви стаята. Защо?
Ако ти беше дошъл при мен, щях да ти дам главната спалня.
- Шегувам се. - Добре. Настанявай се.
- После ще се видим. - Благодаря.
Няма защо.
Написах това, за да може реинтеграцията ти тук
да бъде възможно най-приятна.
Прочети го. Това е протокол за съжителство.
Нещата, които нямаш право да правиш тук.
Ако обичаш.
- "Без неприятен шум." - Това е важно.
"Няма да чупиш нищо." Че защо ми е?
- За каква ме мислиш? - Това е просто упътване.
Не го приемай буквално. Но е много важно.
Ако искаш,
може да го залепиш тук и да го прочетеш.
Какво мислиш?
Хубаво. Настанявай се.
- И после ще хапнем. - Да. Благодаря.
Няма защо.
- Разкажи го хубаво. - Тя беше на шест годинки.
Това беше училищно тържество. Горкичката!
Пя толкова хубаво! Виках: аплодисменти!
- Хайде, още веднъж! - Бях в първи клас.
- После ме тормозеха. - И знаеш ли защо?
Защото завиждаха за гласа ти.
Просто още не си се отдала на порнорими като мен.
Какви порнорими?
Десет стиха със специфична рима. Елиас свири, аз пея.
- Обожавам мръсни текстове. - Порнорими?
Споко, ще си мълча. Не трябва да се вълнувам.
Нито да казвам всяка дума, която видя.
Искам да вдигна тост.
За теб, защото ни приготви вечеря.
Много е вкусно, Ема!
За теб, Лоба.
И за условието на Лилиана.
Ще си върнеш живота. И след месец ще живееш сама.
Наздраве!
Не знам дали искам да живея сама.
Спокойно, аз ще бъда с теб.
- Работата върви ли? - Работя от 9 до 18 ч.
- Ако знаеш колко е стресиран! - Както обикновено.
Едно време имах метод, с който да спра тази турбина.
- По-добре не ми разказвай. - Голяма си, няма проблеми.
Методът беше "Турбо в уста".
Имаше още един метод. "Мастурбо"...
Стига вече. Вечерята приключи.
Имам много дрехи, които ще ти станат.
Ще ги пробваш ли? Ретро мода.
Защо, донесла съм си дрехи.
Защото ще ти отиват.
Много съм щастлива, че съм тук с теб.
- И аз се радвам. - Страшно много ми липсваше.
- Много си красива. - Мислиш ли?
Да!
- Искам татко да чуе една порнорима. - Не е добра идея.
Не искам. От самата дума "порнорима" ми призлява. Дай ми ножа.
Винаги е бил консервативен.
- Не съм консервативен. - Напротив.
Смяташ, че само мъжете могат да псуват.
Лилиана смята, че порноримите са шанс да работя нещо.
Освен това така изразявам себе си. Редя и нормални рими.
Ще използвам, че и двамата сте тук и ще ви кажа, че си имам гадже.
- Какво представлява? - Той е готвач. Е, още се учи.
Работи в ресторанта на чичо си. Супер е.
- Как не си ми казала досега? - Сега ти казвам.
- Как се казва? - Викат му Пилето.
И без подигравки!
- Нищо не съм казал. - Познавам те.
- Пилето? Но как се казва наистина? - Не мога да повярвам.
Защо плачеш? Не е тръгнала да вдига сватба.
Плача заради крем карамела.
Невероятен е.
Фантастичен е.
Благодаря ви за усилието, което ще положите през тези 40 дни.
30 дни.
- Аз какво казах? - 40.
- Ще си направим ли снимка? - Да.
- Мамо? - Ела насам.
Давайте да започваме!
Аз съм луда. Ако ме обичаш, ще търпиш.
Аз съм откачена и винаги греша.
Който ме мрази и се бои от мен,
тази клизма е за теб .
Лоба! Изключи го. Попита ли Ема?
- Ела. - Какво правиш?
- Репетирам с моята група. - Каква група? Те ли?
- Видя ли колко е часът? - Не. Колко е часът?
- Три часът след полунощ! - Как лети времето!
- Късно е. - Един момент, извинете.
Чете ли протокола, който ти дадох?
Нямах време. Ще го прочета.
- Пета точка гласи... - Адвокат ли е?
- Без неприятен шум. - Това не са неприятни шумове.
- Създаваме песен. - Не и по това време.
- Ще ви запозная. - Не искам.
Тито, Ели, Робер, Марсе, Вале, това е Турбо - бащата на Ема.
- Здравей. Сладък е. - Поздрави ги.
Като препариран си. Помахай де!
- Да, много странно. - А така!
- Приятели от здравния център. - Приятел ли ти е?
- Добър вечер. - Здравей.
Предвид часа това събитие приключи. Много благодаря.
Какво? Тепърва започваме.
- Ще ставам рано. - Остава ни едно стихче.
- Още един час. - Не може. Почти 4 ч. е!
Само едно стихче.
- Мамка му! - Не, тата му стара!
Лоба?
Кой се е раззвънял по това време?
Какво става, г-н Мартино? Вижте горкия Черешко!
Има болно сърце! Сега не е време за купони.
Съжалявам. Ще реша проблема за една минутка.
- Наред ли е всичко? - Ти си оная луда, дето пееше.
- Защо оная? - "Оная" ли казах?
- Така ми се стори. - Аз ли го казах?
Моля ви. Ще решим проблема след 52 секунди.
Ние ставаме в 7 ч., защото ходим на работа.
Старичък сте, за да вдигате шум по това време!
Голям човек! По това време! Направо нямам думи!
- Ако обичате! - Много съжалявам.
- Лека нощ, Адриана. Естебан. - Лека нощ.
Стана недоразумение. Няма да се повтори.
- Луди хора! Направо ме сбъркаха! - Лоба.
Иска ми се престоят ти в този дом да бъде приятен за всички.
- Да, и аз искам същото. - Просто прочети протокола.
- В тази кооперация имам съседи. - Съседи.
Не може да пееш в 3 ч., защото хората се сърдят.
- Ясно, разбрах. Съжалявам. - Моля те.
- Какво става? - Ела да кажеш "чао".
- Не искам. - С кого да се сбогувам?
Със семейството ми.
Тито, Робер, Ели, Марсе, Вале. Казваме ви "чао".
- После ще ви обясня. - Къде отивате?
- Хорхе, Качо, Нача, Мака, лека нощ. - Кой?
- Забрави ни имената. - Кой е Хорхе?
- Чао, откачалко. - Утре по същото време.
- Няма да стане. - Не. После ще говорим.
По същото време.
- Чао, Лоба. - Целувки.
Обичаме те.
Помня как ме доведе в музея да видим тази картина.
Бях на пет години. Взе ме от детската градина.
После пихме топъл шоколад с бишкоти там, където те е водила баба.
Ритуалът с музея и топлия шоколад беше на баба ти.
Тази картина много ме успокоява. Не знам защо.
Затова идвах всяка година.
Е, до един момент...
И мен ме успокоява.
Мога да я гледам часове наред.
Идвах няколко пъти без теб.
Да идем да пием топъл шоколад.
С бишкоти. Хайде.
Мисля да замина на екскурзия с Пилето.
Ще идем на север. Ще видим Салта, Тукуман, Хухуй. Ще бъде супер.
Мятаме се на мотора и потегляме.
После може да идем до Мачу Пикчу, Перу.
На север е много красиво.
- Мамо! Какво правиш? - Не ме закачай.
Не е истина! Какво ли не изхвърлят?
- Луди хора! - Мамо, слез.
Това ми трябва. Вземи го. Ще отнесем няколко неща.
Вкъщи ли? За какво?
Чакай! Мамо!
Какво е това?
Мамо!
Дай ми го за още три месеца.
Ще ти дам четири процента. Здравейте. Не повече.
Знаеш ли защо? Ситуацията... Един момент.
Какво е това? Ема?
Ще почистя за две секунди.
Лоба, какви са тези неща?
Съкровища, които намерих на улицата.
Като ги почистим, ще ги приберем.
Нямам много място, но ще ги сместя някак.
Защо си домъкнала писоар?
- Трябва ми за една операция. - Използван писоар?! Защо?
- Кажи ми! Пише го в протокола! - Не.
- Пише го. - Не го пише.
Виж протокола! Мамка му! Какво е това?
- Какво е това? - Още едно съкровище.
- Повече няма да говоря с теб. - Аз...
Разкарай всички боклуци. Включително и кучето.
Горкият, побърка се. Става ми тъжно.
Отврат! Откъде се взе всичко това? Вън!
- Няма да го тормозиш! - Виж какво е направил!
Просто се е изакал. Ти не акаш ли? Е, и то ака.
Така. Бягай оттук, Магнум.
- Как си го кръстила? - Магнум.
- Виж му "комплекта". Уникум! - Какво му даде да яде?
- Баница. - Дала си му баница?!
Бездомните кучета ядат всичко.
- Ще повърна. Разкарай го! - Аз ще го взема.
- Как смърди! - Пилето ще го вземе.
- Какво пиле? - Гаджето.
Научи се да слушаш и да бъдеш по-добър баща.
Ти ли ще ме учиш?
- Добре. - Изхвърли го, моля те.
Пилето иска да се запознаете.
Може да вечеряме в ресторанта, където работи.
- Ако мога, няма проблеми. - Супер.
- Само ако мога! - Довечера в 20,30 ч.
Ще отведа кучето, а ти иди до супера.
- Добре. - Чао.
- Излизам. Къде? - До супера.
- Не, ще ида сам. - Защо?
Ще се върна за нула време.
Имам нужда да изляза, да видя хора.
Трябва да се реинтегрирам.
Какво става, Хуан?
Моля? Не, парите не са за депозит. Нищо недей да правиш.
Пази се, дъще.
- Добре ли си? - Да.
Тръгваме ли?
Да.
- Здравей. Как си? - Добре.
Радвам се.
Здрасти.
- Здравейте. - Как сте?
- Добре. - Здравейте.
- Не се представих. Аз съм Адриана. - Здравей.
- Как се казваш? - Андреа Лобато. Но ми викат Лоба.
- Лоба. - Вълчицата.
Извинявам се за онази вечер.
Забравено е вече.
С Лоба гаджета ли сте?
Не. Тя е майката на Ема.
Какво има?
Не съм разбрала. Сега ми става ясно.
Разчитай на мен за всичко.
Просто ми звънни.
Не разбрах. Какво може да ми трябва?
- Нищо не ми трябва. - Знаем какво си преживяла.
- Ще ти помогнем. - С какво се занимаваш?
Със секс. Проститутка съм.
Някой ден ще се снимам в порнофилм. Само ако ми се удаде случай.
Мислех, че си певица.
Да, певица съм.
Но само си упражнявам гърлото. Специалистка съм по свирки.
- Това правя. - Недей.
- Вулгарна си! - Лоба, моля те.
Правиш ли свирки? Може да ми звъннеш,
да те науча на някои трикове.
Лесни упражнения за вкъщи.
- Прекрачи всички граници! - Съжалявам.
Как можа да го кажеш? На какво се смееш?
- Постъпи агресивно. - Не, агресията е друго.
Това е, когато те гледат и въздишат. Това е агресия.
Когато усетя, че ме съжаляват, ставам агресивна.
Днес е важна вечер. Ще се запознаем с гаджето на Ема.
Тя ни помоли да не закъсняваме. Ще тръгнем в 20 ч.
- Точно в 20 ч. - Идеално.
Лоба.
- Колко е часът? - 20 ч.
Не. 20,02 ч.
Не изглеждам ли добре?
Ще се преоблека. Само кажи.
Не. Ослепителна си.
Но... Имам едно предложение.
- Добре, слушам те. - Според мен е по-добре...
Да сложиш по-малко червило.
Да, прекалила съм.
- Може ли? - Да.
Така се притеснявам.
Боя се да не оплескам нещата.
- Ще ми помогнеш ли? - Разбира се.
Спокойно. Ще ти предложа нещо.
Ако кажеш нещо неадекватно,
ще те погледна
и ще направя така.
- А ти... - Идеално.
- Става ли? - Да.
Днес ни чака важна вечер.
Тръгваме ли?
- Спокойно, хубава си. - Благодаря.
- Изглеждаш страхотно. - Благодаря.
- Пребледня. - Ето го.
- Умната! - Нищо не съм казал.
- Здравей. Ариел, приятно ми е. - Здравей.
Здравей. Много се радвам да се запозная с вас.
Много благодарим за поканата.
- Какво пише там? - "Намажи с маргарин".
Супер е. И аз искам такава.
Правим ги в медицинския център.
Имам една с надпис "По-добре крив, отколкото мек".
Любимият ми надпис е "Ела да посадиш чушката".
"Ако четеш това, духай". "Ако четеш това, удари една шпакла".
"Ако четеш това, целуни го". Само втората част е различна.
- Луда работа. - Майка ти е уникална.
- Нали! - И аз мисля, че си страхотен.
- Чудесна двойка сте. - Сигурно правите уникален секс.
- Сметката, моля. - Какво?
- Ще стане по-зле. Искай сметката. - Седни си!
Изберете виното и аперитива. Аз съм зает в кухнята.
- Ако искате нещо, само ми кажете. - Много мило.
- Сега се връщам. - Много благодаря.
Той е прекрасен човек. Очарователен.
- Какво има? - Какво каза?
- Успокой се. - "Целуни го, духай..."?!
Дръж се прилично. Ще подплашиш Пилето.
Правим такива тениски. Не го казах с лошо.
- Дадох ти сигнал. Три пъти! - Не те видях!
Не искам да те излагам.
- Няма нищо. - Много съжалявам.
- Говорихме си за това. - Сега ще си мълча.
Ще бъда невидима.
Невидима.
- Какво? - Не зяпайте. Обърнете се.
- Какво има? - Плешивия е тук!
- Кой? - Плешивия.
Взе заем от фирмата, но още не ми го е върнал.
Никога не ти е бил приятел.
- Не ти е бил приятел. Мразя го. - Недей, моля те.
- Недей да правиш сцени. - Няма.
Днес са важни Ема и Пилето.
- Ема и гаджето й. - Да се държим прилично.
Ще поръчаме храна и ще хапнем спокойно.
- Става ли? - Да.
Няма да е лошо да ме запознаеш с някой свой чичо.
- После ще ти звънна. - Чао.
Слушайте внимателно. Сега просто ще подминем Плешивия.
- Добре. - Едно, две, три.
Турбо...
Знам, че си ме търсил. Бях много зле.
- Ще ти се издължа. - Странно е, че се засичаме тук,
за да ми кажеш, че ще ми се издължиш.
Здравей, Ема. Здравей, Лоба. Каква изненада!
Както онова, което преживяхме след твоята издънка с Турбо.
- Защо се смееш? - Не се смея.
- Смееше се. Как се казваш? - Ванина.
- С този боклук ли си? - Не разбирам.
- Не я обиждай. - На кого говориш?
Извинявай за момент. Какво каза?
- Лоба. - Я повтори!
Не ти ли стига, че от 15 години искаш да ме чукаш?
А сега разбирам, че си измамил Турбо с 20 хиляди!
След като се разделихме, ти ме покани на среща.
Помниш ли? Не изчака дори една седмица.
Не.
- Не. - Това вярно ли е?
- Това е пълна лъжа. - Защо питаш него? Питай мен!
15 години иска да ме чука.
15 години си мечтае да ми го завре!
- Тук си имаме голям тъпкач! - Мамо!
С физиономия на сплескан морков! Никога няма да те огрее!
Приятна вечер. Да ви е сладко.
Приятна вечер, добър апетит.
Приятна вечер. Да ви е сладко.
- Е, аз си лягам. - Да.
- Лека нощ. - Лека нощ, миличка.
Лоба.
- Може ли да поговорим? - Сега ли?
- Да. - Не. Скапана съм.
- Само за минутка. - Очите ми се затварят.
- Моля те. - Виж ми физиономията.
Лоба, искам да ме чуеш внимателно.
Помниш ли какво се разбрахме?
Че най-важни са Ема и...
- Пилето? - И какво стана после?
- Стана мазало с Плешивия. - Защото ти се спря.
Поздравихме го и ти се спря. Иначе нищо нямаше да кажа.
А преди това? Как може да коментираш какъв секс прави нашето дете?
- Какво дете? - Дъщеря ни.
Тя е на 20 години. Сигурно правят страхотен секс.
Не знам с какво свързваш думата "секс".
За мен е акт на любов и свобода. Пораснал е... Онзи пенис.
- Кой пенис? - Онзи на стената.
- Какъв пенис? - Пенисът.
Какъв пенис? Не е пенис.
Не се разсейвай. В тази къща няма друг пенис.
Това е просто кръгло петно.
А в кръгчето има морков. Расте и ме побърква.
- Трябва да го оправим. - Умолявам те.
Недей да правиш сцени. Излагаш ме. В супера, в ресторанта...
- Целият се препотих. - Съжалявам. Разбрах.
Няма да се повтори. Само че...
Много се зарадвах, че се запознах с гаджето на Ема!
А в такива случаи се притеснявам.
И тогава говоря неща, които не бива.
Но край, няма да се повтори.
- Съжалявам. - Моля те.
Ще се получи, Лоба. Обещавам ти.
Ще се върнеш в обществото, ще имаш нормален живот.
Надявам се.
- Това ли беше? - Какво искаш да кажеш?
- Разговорът ли? Да, приключихме. - Благодаря.
Лягам си.
- Лоба. - Как си?
- Добре. Защо? Какво има? - Страшно се притеснявам.
- Лягай да спиш. - Страшно съм притеснена.
Разбирам, беше тежка вечер.
Ще те помоля за една услуга. Не ме разбирай погрешно.
- Какво искаш? - Кажи ми три мръсотии.
- Какво? - Ами...
Три мръсотии. Така ще мога да заспя.
Ехо? Там ли си?
Накъде върви този разговор?
Ще ти помогна. Примерно... "Устата ти е толкова перверзна."
Или... "Какъв хубав глас имаш." И това става.
А ако искаш да идеш малко по-далеч,
може да кажеш: "Какви хубави цици".
И ще спя като бебе. Хайде.
Лека нощ, Лоба.
- Моля те като човек. - Лека нощ.
Просто съм много притеснена.
Лека нощ.
"Понякога гледам мъчения,
в които уча откачалките как да функционират.
Малко хора знаят как да се справят с лудостта."
- Много е красиво. - Я стига.
- Разбираш ли ме? - Да.
Моята чувствителност ли си наследила, или тази на баща си?
Мамо!
Какво?
- Нали виждаш петното? - Да.
- Не виждаш ли пенис? - Не.
- Но петното се уголемява. - Така е.
Уголемява се. Заедно с пениса в него.
Това ме притеснява. Трябва ми един инструмент. Помогни ми.
- Не. - Тук има спукана тръба.
- Ще я оправя. - Недей!
Ще се върна след два часа и ще проверим какво става.
Умната!
Как си, Рене? Знаеш ли какво ми трябва? Един голям чук.
Голям чук. Имам няколко. Всеки ще ти свърши работа.
Ела с мен и си избери.
- Как върви съвместното съжителство? - Лоба е много нестабилна.
Но когато е добре, ме обнадеждава.
За какво?
Имам надежда...
Защото тя се оправя.
- Целували сте се. - Стига глупости.
Още имаш чувства към нея. Не се хвана с друга.
Ти си гледай своя живот, жената и децата.
Аз ще се притеснявам за своя.
Планирах почивката. Няма да ме има един месец. Казах ти.
- Какво има? - Къде си?
- В барчето. Защо? - Колко бързо може да си дойдеш?
- Какво е станало? - Виж през прозореца.
Какво...
- После ще ти звънна. - Какво е станало?
Не се разсейвай! Моля те. Слизай бавно.
Не гледай надолу. Става по-лошо.
Недей, моля те. Полека. Така. Още малко. Ти успя.
- Имаш ли успокоително? - Нямам.
Извинете! Какво е станало?
- Не знам. - Къде е майка ти?
- Какво е станало? - Недоразумение.
Какво искаш да кажеш?
Знаеш ли какво е недоразумение? Фактът, че живееш тук!
- Мери си приказките. - Това е недоразумение.
- Това е майка ми! Ще те пребия! - Ще те съдя!
Пука ми на жилетката!
Рене? Какво е станало?
Тя ми поиска чук.
И спука главната тръба.
Електроинсталацията се запали. Пълна трагедия.
Лоба!
Ти ли се сърдиш?
Сърдиш ли се?
Исках да махна пениса от стената.
А ти ме връщаш в медицинския център.
Отписал си ме. Не мога да се върна в обществото.
- Не издържам повече. - Не се прави на жертва.
Няма да приказвам с човек, в чието сърце има само цифри.
- Какво каза? - Празен си. Станал си...
Дай ми два, дай ми четири, шест, осем...
Дори да се порови човек, нищо друго няма да намери.
Няма друго.
- Какво каза? - Чу ме.
- Сърцето ми е пълно с цифри? - Да. И не само това.
Сърцето ти е студено като камък.
Лесно се предаваш. Не обичаш да се бориш.
Ще ме заведеш ли в медицинския център?
Какво ти става? Паметта ли си загуби?
Забрави ли, че живеехме заедно?
Десет години отглеждах Ема сам заради твоите проблеми.
Винаги съм те подкрепял. Предлагам ти дом,
след като от шест години не сме заедно.
Ти подпали кооперацията и твърдиш, че съм безчувствен!
Кой си е загубил паметта? Кой?
Първите 12 години аз се грижех за Ема,
защото ти беше на борсата!
Тогава нищо ми нямаше.
А после изведнъж стана сложно.
Защото имам психично заболяване. Това не е новина за теб.
Винаги си знаел.
Имах проблеми,
каквито никога не съм искала.
Не си отгледал Ема сам!
Откакто те срещнах, съм ти дал само обич.
Никого не съм обичал никого така.
Но не се получава.
Ситуацията ни е сложна. Не мога да се разбера с теб.
Не отвърнах ли на чувствата ти? Наистина ли го мислиш?
Не виждаш ли колко се стараех всичко да е наред с живота ни?
Мислиш ли, че ми е лесно? Не е приятно.
Трудно е да живееш с човек като теб.
На мен ми е още по-трудно.
Извинявай.
Не, ти извинявай.
Всичко ще бъде наред.
Обещах ти.
Още малко остава.
Да се прибираме.
Почакай.
Притеснена съм.
- Не тук, Лоба. - Не?
- Не тук! - Дай аз да карам.
Имам нужда от това.
Имам нужда да карам.
Да чувствам. Да карам.
Позволи ми да карам колата.
Намали скоростта!
Намали малко, Лоба.
Внимателно.
Спри колата!
Намали скоростта.
Лоба.
Само това ми липсваше!
- Как можа? - Спокойно.
- Как да се успокоя? - Имай ми доверие.
Защо го направи?
Добър вечер.
- Осъзнавате ли какво направихте? - Да.
- Документите, моля. - Съжалявам, капитане.
- Полицай съм. - Съжалявам, г-н полицай.
Имаме много сериозен проблем.
Мъжът ми има психично разстройство.
Карам го към диспансера.
Ясно. Документите, моля.
Вие не разбирате.
Мъжът ми е в криза.
Преживява психотичен епизод.
Баданарката ми се изтърка от чатове с Чела.
- Моля? - Баданарката ми се изтърка
от чатове с Чела.
Каква баданарка има Чела! Стената расте!
Баданарката на Чела!
Искам баданарката на Чела!
- Трябва да потегляме. - Водете го.
Тръгвайте.
Код 6-14, мъж със...
- "Баданарката на Чела." - Без да искам. Лицето му...
Никога няма да го забравя.
- И още нещо. - Връщате ли се? Какво стана?
- После ще ти обясня. - Защо се смеете?
- Стана нещо смешно. - Не бих го нарекъл така.
- Спокойно. - Ако знаеш какво направи!
Спокойно. Утре ще дойдат да оправят всичко.
Винаги съм спокоен. Защо ми го казваш?
Имахме сериозно преживяване. Ало?
Чакай малко.
- Кой е Елиас? - Взех автобуса.
Пътувах два часа.
Имам апартамент.
Ако имаш проблем с брат ти, може да останеш у нас.
Не съм готов да живея сам. Апартаментът няма да ми трябва.
Благодаря, Ели.
Много мило. Наистина. Чудесен жест.
Но защо не звънна? Разкарал си се само за да го кажеш?
- Да. И заради любовта. - Любовта?
Знам, че не се отнасяш добре с нея. Ти си студен.
Вечерта беше тежка.
Така че...
Аз ще си лягам. Лягаме си.
Ще се видим някой друг път, Елиас.
- Лек път. - Извинете.
Искам да ви помоля за нещо.
Много съм гладен. Не съм ял от 10 ч. сутринта.
- Може ли да остана? - Не.
- Как така? - Просто нямам друга стая.
Може да спи на дивана.
- Пише го в протокола. - Не.
- Пише го. - Не.
Сега го добавих. Не мога да пусна непознат.
Искам да остана тук.
- Устройва ме. - Значи се разбрахме.
Оставаш тук, Елиас.
Става дума за солидарност. Ти можеш да му помогнеш.
- Благодаря. - Ще ти направя нещо за ядене.
Какво има?
- Лека нощ. - Лека нощ.
Знам, че не понасяш студа.
- Обичам те. - И аз те обичам.
Ще закусим ли заедно утре? Кроасани. Като едно време.
- Ще те събудя. - Вземи сладки.
- Лека нощ. - Лека нощ.
Турбо.
- Мамка му! Какво става? - Трябва да вървя.
- Къде? - В центъра за психично здраве.
- Защо? - Тук не ми е комфортно.
- Защо не си тръгна по-рано? - Преди не беше така.
- Не може да нахълтваш така. - Извинявам се.
Часът е 4,30.
- Ще тръгнеш след 2-3 часа. - Не, трябва да вървя.
Имам спешна работа.
Ще ми дадеш ли 3000 песо?
Обърни всичко в долари. Ще ти дам същата цена.
Добре.
После ще ти звънна.
Може ли да поговорим? Само за минутка.
- Нямам какво да ти кажа. - Искам да се разберем.
Първо ми върни парите.
Онова, за което Лоба говореше, не се е случвало.
- Не си й се обаждал? - Не. Приятелката ми е бясна.
Не ми пука за приятелката ти, Плешо.
- Повече не ме търси. - Турбо...
Турбо!
Здравей.
- Здравей. - Добре дошъл.
Настанявай се. Добре дошъл в хола.
Наздраве.
- Какво е това? - Сготвих.
- Сготвила си? - Готвя от десет часа.
- Откъде купи храната? - Не съм я купила.
Четох рецепти. Както си му е редът.
Искам да ти благодаря.
Направих това за теб,
защото ти ми даде толкова много.
Подслони ме. Обгради ме с обич.
Подкрепяше ме.
Не спря да се раздаваш. Виж си физиономията.
Ела, седни. Какво искаш първо? Всичко е много вкусно.
Всички тези неща,
които твърдиш, че съм ти дал...
Направих го заради Ема.
Направих го заради теб.
И заради себе си.
Никъде не беше написано.
Защо за себе си?
Много ли ти беше мъчно за мен?
Да не се заблуждаваме.
Какво означава това за теб?
Достатъчно е едно щракване...
И искрата пламва. С теб винаги много сме си пасвали.
Не. Защо го казваш? Господи!
Какво става? Винаги сме били жадни за секс.
Не мога да повярвам! Връщам се, а ти ми говориш такива неща.
- Имам предвид... - Не го повтаряй.
Всичко това ми харесва.
Това...
Заекваш. Не мога да повярвам.
Заекваш! Толкова е сладко.
Ще ме разтопиш.
Къде е азиатската храна? Знаеш какво имам предвид.
Оставиха ми я в асансьора, а твоята терористка я открадна.
- Не. - Ето я азиатската храна.
- Върни ми я. - Не може да нахлувате така.
- Това е мое. - Мое е.
- Наше е.
- Бюрекът е мой! - Фалафелът си е мой.
- Тези рулца са мои! - Палачинката си е моя.
И тези вареники. Ти ги открадна. Ще подам сигнал.
Тук е пълно с камери. Кучка такава!
Какво е станало с тази кооперация? Нямам думи!
Повече никога не ме поздравявайте. Простаци.
- Наркомани! - Крадци.
- Терористи! - Антисемити.
Антисемити.
- Имаш ли успокоително? - Стига пита. Нямам повече.
Адриана, моля те.
Какво правиш? Какво си направила?
Имах намерение да сготвя.
Отидох на пазар.
Но изведнъж асансьорът се отвори.
И видях храна. И храната ми каза: "Вземи ме".
Беше нещо като чудо.
Дойде ми на тепсия.
Хайде, вкарай ми го!
- Мамо? Тате? - Какво става?
Ще умра от срам.
- Отврат. - Ще умра от срам. Умирам от срам!
- Всичко е наред. - Не е наред.
Гладна ли си? Искаш ли малко табуле?
- Благодаря. Отяде ми се. - Да ви е сладко. Чао.
Нямам думи.
- Ще умра от срам. - Нищо не е станало.
Умирам от срам.
Добро утро.
Нарежда се...
Нали? Чака ме още работа, но ще се получи.
- Закуси ли? - Пих кафе.
А ти?
- Сега ставам. - Ясно.
Лоба...
Това, което стана снощи,
беше много хубаво.
Но не искам да те обърквам.
Спокойно. Нямам намерение да те обърквам.
Не се притеснявай толкова за мен.
Когато си объркан, знае ли човек... Може да ускорим нещата.
Ще говоря с брат ми и ще си тръгна.
Не е проблем. Ще си събера багажа.
- Гоня ли те? - Не съм те разбрала.
- Какво каза? - Исках да споделя с теб...
Не мога да се изразя. Няма значение. Не съм искал да...
Какво каза брат ти, като стана дума за апартамента?
Виж.
Имам нужда да бъда с нормални хора.
Имам нужда от яснота. Искаш ли да си тръгна?
Искаш ли да остана? Ще остана. Няма проблеми. Какво искаш?
Първо, не искам да се караме.
Опитвах се да създам атмосфера за разговор.
Не искам да те слушам.
Добро утро.
- Какво има? - Карахме се с майка ти.
Остани при нея. Не я оставяй сама.
Чао.
Здравей.
- Мамо. - Искам да си взема хапчетата.
Спешно е.
Мамо?
Мамо.
- Мамо? Какво има? - Виждала ли си ми хапчетата?
- Ще ти помогна да ги намерим. - Трябва да ги изпия.
Трябва да си изпия хапчетата.
Къде ги оставих? Тук някъде са.
- Кога ги пи за последно? - Не знам, не си спомням.
- Кой ги взе? Кой ми ги открадна? - Никой не ги е взел.
Защо ми ги взеха, като знаят, че трябва да ги пия?
- Трябват ми! Защо ми ги взеха? - Успокой се.
- Къде са? Къде ги сложих? - Мамо.
- Къде ги сложих? - Мамо!
Успокой се.
Аз съм до теб.
Мамо.
Погледни ме. Чуй ме. Имам рецептата в телефона.
Ще изтичам до аптеката и ще ти ги донеса.
Става ли? Сега се връщам.
- Какво има? - Не мога да намеря мама.
Идвам.
Предлагам ти да тръгнеш натам, а аз ще тръгна натам.
- Повикахте ли някого? - Наблизо ли живеете?
Да повикаме ли някого?
- Сама ли сте? - Тя е с мен. Извинете.
- Да се отдръпнем. - Лоба.
Тук съм, Лоба.
Погледни ме. Ето ме.
Тръгваме ли?
Андреа, кажи ми какво се случи.
Спахме заедно и...
Забравих да си взема хапчетата.
Спали сте заедно?
Чукахме се.
Като се събудих и го видях в леглото,
почувствах, че иска да се събуди сам.
Това ли почувства? Или ти си искала да се събудиш сама?
Второто.
После проведохме един много странен разговор.
Обадих се на брат ми. Той каза, че не може да ми помогне.
После излязох навън и... Само това помня.
Да повикаме ли Турбо?
Турбо.
Какво се случи?
Лоба вече ви каза.
Искам да чуя твоята версия.
Мисля, че направихме грешка.
Значи преценката на Андреа е вярна.
Правили сте секс. Спали сте заедно.
- И си се събудил разкаян. - Не.
Защо каза, че сте направили грешка?
Във връзка със станалото. Изобщо не съм съжалявал.
Събудих се развълнуван.
Разбирам, че допуснах грешка. Събудих се...
И не успях да се изразя добре. Казах нещо, което...
Тук ще вметна нещо.
Винаги съм смятал брат й за идиот.
Знаех, че няма да й помогне.
Предложих да й наема квартира. Три пъти й казах, но тя не прие.
Винаги прави така. Откакто се запознахме, е такъв.
Питаш го нещо, а той говори за друго.
Има проблем. Не умее да се изразява.
И се налага да превеждаш.
Понякога не мога. И мисли, че парите решават всички проблеми.
Няма нужда да ми наемаш квартира! Елиас ще ми даде къщата си.
Не мога да понасям тези неща.
Напомнят ми на нещо преживяно. И това ме плаши.
Да поговорим ли за нещата, които ме плашат у теб?
Той е 50-годишен мъж, който колекционира колички!
Може ли да седнем и да продължим разговора?
Ако обичате.
Какво общо има колекцията ми с този разговор?
Още когато се запознахме, знаех, че няма да е лесно.
Случиха се много неща, но за мен лудостта...
- Не го правя нарочно. - Знам.
- Говоря за себе си. - Точно това исках да ти кажа.
Когато тя изпадне в криза, душата ме боли.
Какво чувстваш всъщност?
Че не можеш да я контролираш? Или че губиш контрол?
Много ми е мъчно.
Тъжно ми е.
Много е тежко, когато не можеш да помогнеш
на човек, когото обичаш или когото си обичал.
Човек, когото си обичал или когото обичаш?
Какво?
- Какво? - Тя те попита нещо.
Попита и двама ни.
- Не, попита теб. - Мен ли?
Да, Турбо, отговори.
Не може изведнъж да спреш да обичаш някого.
През последните години...
Загубих много неща.
Какво имаш предвид?
Загубих теб.
Това е интересно.
Защото, когато избереш някого,
получаваш целия пакет - с хубавото и лошото.
Може би не си могъл да приемеш Андреа каквато е.
- Приемам я. - Не, това е друго.
Аз съм си такава.
И такава ще си остана.
Това, което ми се случи, може да се повтори.
А ако съм с някого,
бих искала да ме обича, не въпреки че съм Андреа Лобато,
а защото съм Андреа Лобато.
Спокойно, никога няма да намеря такъв човек.
Няма такова нещо.
И двамата можете да имате връзка.
Но първо трябва да се пуснете един друг.
Да освободите място. Трябва да се разделите.
- Разделени сме от шест години. - Вярно е.
Започнали сте да се разделяте преди шест години.
Но днес слагате край на този процес.
Може ли да кажа още нещо?
Приемете го от човек, който много е мислил
върху взаимоотношенията и психичното здраве.
Невъзможността да преодолеем лудостта е сериозен проблем.
Но също така е проблем, ако не можем да участваме в нея.
Чакай малко. Момент, да проверя нещо.
Имам кърпи, чаршафи.
Нямам тенджери. Не мога да готвя.
- Нямам тенджери. - При Елиас има.
Ще купим каквото липсва.
Много си умна. Обожавам да пазарувам.
Турбо, искам да ти кажа, че съм ти безкрайно признателна.
Ти беше щедър и любящ.
Грижеше се за мен изцяло.
Беше и близо, и далеч, когато имах нужда от това.
Грижеше се за мен и за Ема - най-скъпата ми на този свят.
Отвори вратата на дома си и сърцето си за мен.
Беше търпелив, но и твърд.
Знам, че с Ема винаги ще сте наблизо.
Аз също ще съм до вас.
Най-хубавото предстои. За теб също.
Супер. Сега пиша рок парче за застрашен ягуар.
Не знаех, че е застрашен.
- Овации, моля. - Браво!
- Кой направи всичко това? - Пилето.
- Искам да вдигна тост. - Да!
- Бих искал... - Какво?
- Остави го да говори. - Познавам го!
Ще ти даде апартамента си.
- Няма да говоря, ако не искате. - Знаем какво ще кажеш.
- Че ме обичаш. - Няма да кажа това.
- Какво тогава? - Обичам те, Лоба.
Аз не умея да се изразявам така добре.
Но ти благодаря за работата, която вършите в центъра.
Поздравления, Лилиана.
И за теб, миличка.
Знам колко много преживя.
Направи всичко, за да успеем.
- Обичам те. - Аз също.
Много се гордея
с дъщеря си, която отгледахме заедно.
Много те обичам.
И ти пожелавам всичко най-хубаво.
Искам да кажа две неща.
- Да. - Не ти вярвам.
Не беше искрен, нито сърдечен.
- Беше неубедителен. - Хубаво.
Но истината е,
че ти благодаря за това, което направи за моята любима.
Андреа, знаеш, че много те обичам.
Много съм щастлив, че се връщаш в обществото.
Добре. Да приключим с глупостите.
Мисля, че от сега нататък
ще търся...
Баланс.
Способност да балансирам като всички.
Въпреки че понякога ми е по-трудно, отколкото на другите.
Това е важното. Да умееш да балансираш.
Наздраве.
Пиле, режи пиците! Хайде!
В два от кашоните има чупливи неща. Внимавайте.
- Да, за този кашон ви говоря. - Готово.
- Аз ще взема Магнум. - Добре.
- Може ли? - Няма проблеми.
- Ще дойда в 20,30 ч. и ще сготвим. - Добре, мила.
- Обичам те. Чао. - Чао. Ще ти звънна.
Какво? Не знам.
Има ли нещо, което искаш да ми кажеш?
Искам да ти благодаря за това, което преживяхме с Ема.
- Ако имаш нужда от мен, само кажи. - Знам.
И аз искам да ти кажа нещо.
Благодаря за помощта, благодаря за любовта.
Днес най-доброто идва на ангелски крила.
Сигурна съм. Чувствам се тъпа. Личи ли ми?
Ако си уморен или в стрес, ела при мен, и ще правим секс.
Добре.
Вече може да тръгваш.
Превод КАТИ БОБЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО