Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Daj mi bolju cijenu. -Uvijek ti dam.
Samo malo. -Ne mogu.
Nemam dosta. -Koja kuknjava.
Samo mrvicu. -Nema mrvica.
Molim te. -Ne traži me to.
Daj bolju cijenu. -Uvijek dam.
- Uvijek kupujem od tebe. - Dosta! -Daj. -Evo ti.
Gubi se. -Dobro.
Molim? Ne, prerano je. -Pitaj Turba za 3,5.
Hoću. -Donijet ću novac svaki mjesec.
Razgovarat ćemo kasnije. -Juancho...
Razgovarat ćemo kasnije, sve ću ti reći. Ne sad.
Ako pustiš na 3 mjeseca, dat ću ti 4.
Pet? Ma daj. Gdje ćeš naći pet?
Čujemo se večeras, pusa. Bok.
Kako si? -Dobro. Ti?
Marta me pili. Želi 3,5.
Daj joj. Čuj, daj molim te nazovi Ćelu
i pitaj ga kad će mi vratiti pare.
Ja ga moram zvati? -Molim te za uslugu.
Već odlaziš?
Ako ti kažem kamo idem, nećeš mi vjerovati.
Kao što znate, moderna psihijatrija sve više naginje eksternaciji.
Ne mogu sada razgovarati. Tržišta gore.
Ako možeš dobiti šest, uzmi.
Ispričavam se.
U redu je.
Mislim da Andrea može otići.
Ali kako ona nema nikakvu obiteljsku mrežu,
jedino što mi pada na pamet je da napravi
neki prijelaz između boravka s nama
i reintegracije u društvo s vama kod kuće.
To bi bilo samo mjesec dana.
Poslije joj je smještaj riješen jer joj brat ima stan,
a postoji i ušteđevina, je li tako?
Da, možda. Ema mi je rekla za vaš plan.
Ja se ne smatram...
Kako da kažem... Pogodnim za taj plan.
Trenutno sam u osjetljivoj situaciji u životu, s puno...
Samo sekundu.
Ne mogu sada razgovarati, nazvat ću te za 17 minuta.
- Teško je ovako komunicirati. - Uza sve poštovanje, doktorice...
Ne bih je uzeo ni na 2 sata, a kamoli na 30 dana.
Zar vi mislite da je zdravo, s terapeutskog stajališta,
da dođe živjeti sa mnom, bivšim mužem?
Rastali smo se prije šest godina.
Nisam je vidio tri godine. Moja je veza s njom bila vrlo...
Ne želim opet pasti.
Gledajte, Turbo. Mi ovdje ne razmatramo što je idealno ili savršeno.
Razmatramo što je izvedivo.
Da ona bude na poznatom mjestu,
s voljenima, svojom kćeri, osobom koju najviše voli,
za nju je to sada zlata vrijedno.
To je trideset dana. Ništa više.
Maše li?
Molim?
Kad govori, maše li?
Da, rekla bih da je tako.
U kojem je stanju?
Ne razumijem.
Oprostite, mislim... Kakva je dijagnoza?
A, dijagnoza.
Ja baš ne držim do dijagnoza.
Ali ako to baš moramo imenovati, rekla bih da Andrea
ima psihotičnu strukturu s promjenama raspoloženja.
To bi neki nazvali šizoafektivnom strukturom,
što ima kompleksnu simptomatologiju.
To uključuje metonimiju, hiperseksualnost kad je uzrujana,
nedostatak adaptivnosti...
I želite da je uzmem kući?
Oprostite.
Ne brinite se, ona će otići odavde uz pravi lijek
i uz vašu kontrolu.
Znam da je tri godine niste vidjeli.
Želite li je sada vidjeti?
Loba?
Turbo.
Došao si. -Ema mi je rekla.
Joj, Ema... -Kako si?
Sjajno.
Je li ti psihijatrica rekla za plan?
Jest.
Meni se sviđa, mislim da je dobro...
Ali ne znam mogu li to.
Moram malo razmisliti.
U redu, slažem se.
Rekli su mi da si puno bolje.
Bolje sam.
Jako mi je drago zbog tebe.
Znam.
Što je u toj bilježnici?
Pišem pjesme. Više skoro nisam nasilna. Kava?
Ena je rekla da si prestao pušiti. Baš mi je drago, čestitam.
Slažem se, razmisli.
Luda ideja. I ja bih oklijevala. I mene je jako strah.
Ali iznad svega ti želim zahvaliti što si došao ovamo.
Oprosti.
Ponašat ću se kako treba.
Ne smijem biti naporna i dramatična
i ne smijem pričati samo o sebi.
To nije lako.
Čut ćemo se.
Može zagrljaj? Ne želim biti naporna,
no nisam te vidjela 3 ili 4 godine. Zbilja si ostario.
Slažem se da trebaš razmisliti.
Napisala sam pjesmu o strahu od izlaza, no svladat ću ga.
Iznad svega, puno ti hvala na dolasku.
Razumijem ako me nećeš zagrliti.
Samo ti želim zahvaliti jer si došao.
Naravno da ću te zagrliti.
Evo, Lobita.
Dobro je.
Čut ćemo se.
Ema, ne znam hoću li ja to moći, mislim da to nije dobro!
Misliš da nije dobro.
- Molim te, nemoj plakati. - A nije dobro ni ako plačem!
- Shvati, nije mi lako... - Ne, ne shvaćam te!
Tri sam se godine sama brinula za mamu!
Nikad te ništa nisam tražila, tražim samo 30 dana!
Ema.
Ema! -Što je? Što hoćeš?
Mislim da su tvoji planovi za mamu sjajni.
Hajde ovako, što misliš o ovome.
Neka bude ovdje koliko god dugo treba.
Ja ću otići nekamo drugamo.
Ništa nisi shvatio.
Rekao si mi da smo i dalje obitelj, mada ste vi rastavljeni.
Ne brini se.
Ja ću se pobrinuti za mamu.
Srce mi puca kad vidim Emu ovako.
Daj si ne laži.
- Znao sam da ti nisam trebao reći. - Ali rekao si mi. Zašto bi to učinio?
- Za Emu, ona joj je mama. - Daj, zašto bi to učinio?
Jer imam sobu viška, dat ću joj je.
Volim Lobu, no zakomplicirat ćeš si život... -Dolar raste. -Digni za 2.
Ona nema nikoga.
Preostala obitelj joj je katastrofa.
Dolar, razmjena. Real, razmjena...
Što radiš tu?
Trideset dana.
Ni dana više...
Ni dana manje.
Hvala, tata. Hvala!
Znam da to činiš zbog mene,
ali to će i tebi koristiti.
Kako je bilo? -Dobro.
30 NOĆI S BIVŠOM
Ne, ne približavajte mi se. Ne želim se uzbuditi
- ni govoriti u javnosti. - U redu je. -Nedostajat ćeš nam.
Puno te volimo, ostani još jedan dan!
U redu je.
Reci što osjećaš.
Osjećam...
Što osjećam? -Da.
Osjećam puno ljubavi prema tebi, Liliana.
I ja tebe jako volim, Loba.
I tebe puno volim.
Tebe ne volim, nisam nikad.
Katkad se dogodi.
Ni tebe ne volim.
I osjećam se jako...
Tebe strašno volim, Elías. -I ja tebe.
Sa svakim danom koji prođe sve ćeš mi više nedostajati.
Dođi, želim razgovarati s tobom.
Polako...
Što se dogodilo? -Ništa.
Zašto plače? -Dirnuta je.
Oprašta se od ljudi koji su sve ovo vrijeme bili s njom.
Plakanje je prirodno, zdravo.
Neke situacije me...
Malo obuzmu.
Ali što vas plaši? Njezino plakanje? -Ne...
Sve me situacije plaše.
Morate odlučiti.
Ili ćete je povesti ili ćete je ostaviti.
Volim te, Loba.
Oprostite zbog plakanja. Samo... S ovim se situacijama teško nositi.
Ovi su ljudi ukorijenjeni u meni.
Što je?
Idemo?
Da, idemo.
Budi koristan.
Loba.
Što ima, Turbo?
Pazi što sam sad saznao. Ćelo je otišao u Cancún.
Pusti telefon, kurvin sine!
Što se tebe tiču kurve i njihovi sinovi, seksistički šupku?!
Jebi si strica!
Jebi si oca!
Kako su opsjednuti prostitucijom i sinovima...
Nevjerojatno.
To je samo izraz, Loba.
Izraz koji me izluđuje.
A i imao je pravo. Vozio si, gledao u telefon.
Nijednom nisi pogledao retrovizor, nikad ne gledaš.
Stalno misliš o nečem drugom.
Hajde, idemo.
Hajde...
Bez brige, blizu je.
Dođi!
Bok, mama!
Bok.
Uđi.
Dobro došla, mama.
Uđi, Loba.
Još uvijek imaš autiće.
- Ma. -Molim? - Odnijet ću joj stvari u sobu.
Koliko već živite ovdje?
Otkad si otišla u Tibet, sjećaš se?
Pa da, Tibet, Lame... Kako bih zaboravila.
Polako.
Sranje! Nemoj to raditi.
Daj, Loba, pusti to.
Pao si na foru.
Hajde, pokazat ću ti sobu.
Ovuda? -Da.
Uđi, Loba.
Uđi.
Ovdje ću spavati?
Da. Ema ti je namjestila da ti bude udobno. Zašto?
Da ti dođeš k meni, dobio bi glavnu spavaću. Ali dobro.
Loba...
Šalim se.
Dobro, smjesti se i...
I vidimo se. -Da, hvala.
Nema na čemu.
Razmišljao sam o nečemu...
Ovo je tako da tvoja reintegracija u ovu kuću
bude što ugodnija.
Pročitaj. -Što je to?
Sustanarski protokol.
Stvari koje ne možeš raditi u ovom stanu.
Budi ljubazna.
"Bez uznemiravajućih zvukova." Čudno. -To je vrlo važno.
"Bez razbijanja ili bacanja." Otkud to?
Za koga me smatraš? Zašto bih to činila?
To je samo smjernica.
Nemoj to shvatiti doslovno. Ali vrlo je važno.
Ako želiš,
možeš to staviti ovamo...
Pa ćeš vidjeti.
Što kažeš? -Dobro.
Dobro. -Dobro.
Raskomoti se...
Pa ćemo jesti. Može?
Da. Hvala.
Nema na čemu.
Ispričaj to kako treba!
Ona je bila mala, šest godina, ali to je bila školska priredba! Jadna.
Ti si tako lijepo pjevala, da kad je završilo,
nisam mogla vjerovati. Rekla sam: "Pljesak! Još!"
Išla sam u prvi razred, mama. Bilo me sram.
Cijela me škola maltretirala. -Znaš zašto?
Iz zavisti. Jer imaš sjajan glas.
Samo se nisi okušala u pornodesetercima kao ja.
Što su pornodeseterci?
Pjesme s deset stihova i osebujnom rimom.
Elías radi glazbu, a ja pjevam.
Obožavam rimovanje prostota.
Pornodeseterci?
Mir, neću recitirati nijedan.
Ne smijem biti naporna, pričati o sebi
niti govoriti svaku riječ koju vidim. Dobro sam.
Želim nazdraviti...
Tebi, kćeri, što si nam kuhala.
Ema, ovo je tako fino. Hvala ti.
Za tebe, Loba.
I za Lilianin zahtjev.
Nastavit ćeš sa svojim životom. I za mjesec dana, živjet ćeš sama.
Živjeli! -Živjeli!
Ne znam želim li živjeti sama.
Uglavnom, ne brini se. Ja ću biti uz tebe.
Kako je na poslu, Turbo? Dobro?
Da, dobro. Radim od 9 do 6 svaki dan.
Nemaš pojma pod kolikim je stresom. -Uvijek je bio.
Ali ja sam tada imala metodu zaustavljanja te turbine.
Nisam sigurna da me zanima ta metoda.
Odrasla si, možeš čuti.
Zvala se turbopušnje.
Ma ne...
I bila je još jedna, mastur...
OK, dosta, večera je gotova.
Mama, imam puno odjeće koja će ti baš dobro stajati.
Ondje je, hoćeš li isprobati? Vintage.
Zašto? Ja sam donijela gomilu odjeće.
Jer ćeš izgledati lijepo.
Tako sam sretna što sam ovdje malo s tobom.
I ja sam sretna što si ovdje.
Jako si mi nedostajala, znaš? -Znam.
Izgledaš lijepo. Stvarno jako lijepo. -Misliš?
Da.
Mama, molim te, želim da tata čuje pornodeseterac.
Ne, ne želiš. -Daj, molim te.
Ne, ne želim. Meni riječ pornodeseterac nekako... Daj mi nož.
Uvijek je bio jako konzervativan.
- Ja nisam konzervativan. - Jako si konzervativan.
Po tebi, psovati smiju samo tipovi.
Pusti moje pjesme,
Liliana kaže da ih mogu prodavati.
A i tako se ja izražavam. U njima je puno toga.
A mogu raditi i normalne rime.
Kad ste već oboje tu sa mnom,
želim vam reći da imam dečka.
Kakav je?
On je kuhar. Dobro, skoro. Studira.
Radi u restoranu svog strica... Sjajan je.
Kako mi nisi rekla?
Sada ti govorim, tata. -Kako se zove?
Zovu ga Ptica.
Nemoj sad početi sa šalama.
Nisi mi dala ni da zinem. -Jer te poznajem.
Rekla si Ptica, ali kako se zove?
Ne mogu vjerovati.
Zašto plačeš? Polako. Ima dečka, ne udaje se.
Nije to. Desert me rasplakao.
Ovo je sjajno.
Ovaj desert je odličan. Ja...
Želim vam zahvaliti na naporu koji ćete uložiti u ovih 40 dana...
Trideset dana.
Što sam rekla? -Četrdeset.
Hoćemo li napraviti obiteljsku sliku? -Može. -Mama? -Da. -Dođi.
Ispočetka, idemo!
"Mentalni problemi bole, jadni oni što me vole!"
"Ja sam loša ludara, sve što činim udara!"
"Mentalni je problem moj, onima što ne vole me"
"i onima što me se boje, šaljem ovaj klistir svoj!"
Loba! Isključi to! Jesi li pitala Emu za dopuštenje?
Dođi! -Što to radiš?
Dođi. Vježbam sa svojim bendom. -Kojim bendom?
Njima. -"Frikovi iz kvarta".
Jesi li vidjela koliko je sati? -Ne, koliko je'?
Tri ujutro. -Ne mogu vjerovati kako je proletjelo.
Kasno je.
Samo sekundu, oprostite.
Jesi li pročitala protokol koji sam ti dao?
Ne, nisam stigla. Ali hoću.
Članak pet kaže... -Je li on odvjetnik?
"Bez uznemiravajućih zvukova".
Ovo nije uznemiravajući zvuk.
To je pjesma na kojoj radimo. -Ne u ovo doba.
- Daj da vas upoznam. - Ne želim nikog upoznati.
Tito, Eli, Rober, Marce, Vale, ovo je Turbo, Emin tata.
Bok, Turbo. Baš je sladak.
Pozdravi.
Što si ti, lutka? Pomakni ruku.
Da, čudno.
Eto.
Dragi prijatelji iz psihocentra,
dobra vam večer. -Bok!
S obzirom na doba dana, ovaj je događaj završio.
Puno vam hvala.
Kako misliš "završio" kad smo tek počeli?
Rano ustajem. -Napravili smo jednu pjesmu. Još ove.
- Još sat vremena. - Sat vremena? Skoro je četiri!
Tako je. Još samo ovo!
Pas mater! -Ne, pas oca!
Loba?
Tko gnjavi u ovo doba? -Loba, ostani tu.
Što se događa, g. Martino? Pogledajte jadnu Trešnjicu!
Ima problema sa srcem. A i tri ujutro nije vrijeme za tulum!
Jako mi je žao. Bit će riješeno za minutu.
- Bok, je li sve u redu? - Ti si sigurno luda mala pjevačica.
Čemu umanjenice? -Rekla sam "mala"?
Mislim da sam tako čula. -To sam rekla?
Dobro, Adriana. Loba, hajde. Bit će riješeno za 52 sekunde.
G. Martino, stvar je u tome da se mi budimo u sedam, mi smo radni ljudi.
A niste li malo stari za buku u ovo doba?
Stvarno, zaboga.
U ovo doba, odrastao čovjek, da ne povjeruješ.
Lijepo vas molim!
Jako mi je žao.
Laku noć, Adriana.
Esteban. -Laku noć.
Adriana, ovo je nesporazum. Neće se ponoviti.
Luđaci.
Baš su gadnu energiju ostavili. -Loba.
Ja bih volio da tvoj boravak u ovom stanu...
Bude dobar za sve.
I ja bih to voljela.
Pročitaj protokol. -Hoću.
Nije to ništa. -Imaš pravo.
U ovoj zgradi ja živim sa...
Susjedima. -Susjedima.
Zajedno živimo. Ne možeš pjevati u 3 ujutro jer ćeš ih naljutiti.
Jasno, shvaćam. -Oprosti. -Molim te.
Što se zbiva? -Dođi.
'Noć -Dođi ovamo, pozdravi se.
Loba, ne želim se pozdraviti. -S kim?
S mojom obitelji. Kako "s kim"?
Tito, Rober, Eli, Marce, Vale, moramo se pozdraviti.
Objasnit ću kasnije. Pozdravi se.
Kamo ideš?
Jorge, Cacho, Nacha, Maca... Laku noć. -Tko?
- Zaboravio je imena. - Tko je Jorge? -OK, bok. -'Noć.
Pozdrav, govno.
Dobro, oprostite. Onda sutra u isto vrijeme. -Ne u isto vrijeme!
Ne... Razgovarat ćemo poslije.
U isto vrijeme. -Kad onda?
Bok, Loba.
Puse, bok! -Volimo te...
Uvijek se sjetim prvog puta
kad si me dovela u muzej da vidim ovu sliku.
Bilo mi je pet. Izvukla si me iz vrtića i dovela ovamo.
Onda smo otišli na kakao
onamo kamo je baka nekad tebe vodila.
Naravno, muzej i kakao bili su ritual tvoje bake.
Mene gledanje ove slike strašno umiruje, ne znam zašto.
Mislim da sam zato dolazila svake godine.
Dobro, sve do...
I mene umiruje.
Mogla bih je satima gledati.
Nekoliko sam puta došla bez tebe.
I želim ići na kakao.
S kolačićem. -Da. -Idemo.
Mislila sam da bismo mogli otići na putovanje s Pticom.
Posjetiti sjever. Saltu, Tucumán, Jujuy. To bi bilo sjajno, zar ne?
Uzmi motor i idemo.
Onda bismo mogli otići na Machu Picchu, Peru, u Boliviju...
Sjever je tako lijep.
Mama!
Mama, što radiš? -Pusti me.
Bože, ne mogu vjerovati. Ljudi svašta bacaju.
Ludi su. -Mama, molim te, siđi.
- Ovo mogu iskoristiti! -Za što? - Uzmi, ponijet ćemo nekoliko stvari.
Kući? Za što?
Mama...
Što je?
Mama!
Ako ostaviš kod mene još 3 mjeseca,
možeš dobiti 4 % za taj novac. Bok, kako je?
Ne puno više. -Bok.
Znaš zašto? Situacija... Samo sekundu.
Koji je to vrag?
Ema? -Očistit ću i odnijeti za dvije sekunde.
Loba, kakve su ovo stvari?
Čuda koja sam našla na ulici, čistimo ih.
Kad sve bude čisto, pospremit ćemo negdje u ovoj kući.
Malo je mjesta za moje stvari, no ne brini, spremit ću.
Zašto si donijela urinarnik?
Jer ću ga urediti.
Korišteni urinarnik? Zašto urinarnik?
Zašto si donijela urinarnik u ovu kuću? Piše u protokolu!
Ne piše.
Piše. -Ne, ne piše.
- Odredba je u protokolu! - Nije u protokolu!
Pogledaj protokol.
Sranje! Što je to?
Što je to? -Još jedno čudo.
Više ne razgovaramo. Ema. -Ja...
Riješit ćemo se tih stvari, uključujući psa.
Izbezumljen je, jadan. Baš tužno.
Odvratno!
Otkud si to izvukla? Van!
Prijavit ću te budeš li ružno postupao s njim. -Vidi što je napravio!
Kakica. To je samo kakica. Ti ne kakaš? -Da, ali... -Pa i on kaka.
Da vidimo. Pomakni se malo, Kurči.
Kako si ga nazvala? -Kurči.
- Pogledaj koliki mu je, fascinantno. - Isuse, što si mu dala jesti?
Empanadu.
- Psu si dala empanadu? - Zar ih ti ne jedeš?
Dala sam mu empanadu. Lutalica pojede sve.
Pozlit će mi. Ema, uzmi ga ili... -Uzet ću ga.
Smrad! Baci to van. -Ptica će ga uzeti.
Kakva ptica?
Koja ptica? -Dečko. -Ptica!
Ne znaš tko je to? Moraš slušati. Nauči biti bolji otac.
Ti mi govoriš kako da budem bolji otac? -Dobro...
Baci to, Loba, molim te!
Ptica mi je rekao da vas želi upoznati.
Mogli bismo večeras na večeru u restoran u kojem radi.
Večeras... Pa ako mogu, nema probl... -Super, može!
Kažem, budem li mog... -Da!
Poslat ću adresu, vidimo se u 9:30. -Super.
Ja ću uzeti psa. Ti idi u trgovinu.
- Da, ja idem u trgovinu. - Dobro, bok. -Idem ja. -Idemo.
Kamo?
U trgovinu.
Ne, idem sam. -Zašto?
Jer to je samo kratko. Odem i vratim se.
Ali ja moram izaći, moram viđati ljude.
Moram se reintegrirati.
Juane, što je bilo?
Molim?
Ne, taj novac nije za polog. Nemoj ništa raditi.
Kćeri, pazi!
Jesi li dobro, Loba?
Da.
Hajde, idemo.
Idemo.
Bok. -Bok.
Kako si? -Dobro. -Drago mi je.
Bok.
Bok! -Kako ste?
Dobro. -Bok.
Nisam se predstavila neki dan. Ja sam Adriana.
Kako si?
A tvoje ime je...
Andrea Lobato. Ali zovu me Loba (Vučica).
Loba. -Loba.
Oprostite zbog neku večer, ispričavam se.
Bilo pa prošlo. -Sve je u redu, pusti.
Ti i Loba hodate?
Ne, ona je... Emina mama.
Aaa...
Što je?
Nije mi bilo jasno. Sada jest i...
Računaj na mene bude li ti što trebalo.
Stvarno, samo mi pozvoni, tu sam.
Oprosti, nije mi jasno. Što bi mi moglo trebati?
- Ništa ne trebam. - Razgovarala sam s Emom,
znam kroz što ste sve prošli.
Ako me trebate, tu sam. -Čime se ti baviš?
Ja sam seks-radnica. -Molim?
Poznata kao prostitutka.
Povremeno se pojavim u pornofilmu.
Samo povremeno, ako se ukaže prilika.
Mislio sam da pjevaš, neki dan sam čuo...
Imaš pravo, pjevam.
Samo za vježbu za otvaranje grla jer je felacija moj zanat.
Pa ja onda... -Nemoj to raditi.
Kako vulgarno! -Loba, molim te.
Radiš li ti felaciju? Jer ako radiš,
možeš se ti meni javiti i dat ću ti par savjeta.
Ima jednostavnih vježbi koje možeš činiti doma.
Postoje granice, znaš?
Žao mi je.
Kako si mogla to reći? Čemu se ti smiješ?
To što si napravila bilo je nasilno!
Ne, nasilje je nešto drugo.
To je kad te netko gleda i govori: "O!" To je nasilje.
Znaš što? Kad osjetim da me ljudi sažalijevaju,
jako mi je teško.
Večeras je vrlo važna večer za nas.
Upoznat ćemo Emina dečka.
Želi da budemo točni.
Krenut ćemo od kuće u 8.
Točno.
Odlično. -Točno.
Loba!
Koliko je sati?
Osam. -Ne, osam i dvije minute.
Što je? Ne izgledam dobro? Zašto me skeniraš?
Da se preodjenem? Reci i preodjenut ću se.
Ne, izgledaš... Divno.
Ali... -Da.
Nemoj se ljutiti, ovo je samo prijedlog.
Naravno, samo reci.
Po meni...
Malo smanji ruž.
Apsolutno!
To je previše.
Mogu li? -Da.
Tako sam nervozna.
Jako se bojim da ću sve pokvariti. Hoćeš li mi pomoći?
Naravno.
Vidi, opusti se. Hajdemo ovako.
Ako kažeš nešto neprimjereno,
ja ću te pogledati
i napraviti ovo.
Onda ćeš... -Odlično, super. -Može? -Da.
Ovo je važna večer.
Idemo?
Opusti se, mama. Baš si zgodna. -Hvala, dušo.
Izgledaš sjajno, Loba.
Hvala, ljubavi.
Problijedio je! -Eno ga.
- Tata. -Što je? -Pazi. - Ništa nisam rekao.
- Bok, kako ste? -Bok. - Ariel, drago mi je.
Bok, kako si? -Bok, Loba.
Bok, dušo.
Jako mi je drago što ste ovdje
i što vas napokon upoznajem. -Nama je drago. I stvarno cijenimo poziv.
- Oprosti, što ti piše na majici? - "Margarin za lubrikant".
Super.
I ja bih jednu takvu.
Stvarno? Imam još, radimo ih u centru.
Imam ih tonu. Na jednoj je: "Bolje nakrivljen nego mlohav".
Na drugoj, ta mi je omiljena, piše: "Dođi primi jaja".
"Ako ovo čitaš, popuši mi". "Ako ovo čitaš, poliži me".
"Ako ovo čitaš, poljubi me".
Rečenica je ista, kraj se mijenja.
Ludo! -Mama ti je super. Tako je smiješna s tim majicama.
I ti! -Stvarno.
I ti se meni sviđaš.
Baš ste lijepi par.
Ševa vam je sigurno vrh.
Račun, molim vas. Zajebi ovo. -Kakav račun?
Ovo će samo postati još gore. Donesi račun.
Sjedni. -Tata, sjedni.
Odaberite vino i predjelo.
Ja ću biti leteći jer sam u kuhinji,
- no tražite što god trebate. - Vrlo si ljubazan.
- Odmah se vraćam. - Puno hvala. Vrlo si ljubazan.
On je divna osoba. Krasan je.
Što je? -Što si rekla?
- Smiri se malo, mama. - Poljubi, popuši, poliži?!
Molim te, daj se sredi pred Emom. Poplašit ćeš Pticu.
To su majice koje mi radimo. Rekla sam to s ljubavlju.
Dao sam ti signal. Ovako. -Jesi?
Triput. -Nisam te vidjela!
Nisam htjela da ti bude neugodno. -U redu je, mama.
Stvarno mi je žao.
Sjećaš se o čemu smo razgovarali? -Bit ću tiho.
Bit ću nevidljiva.
Nevidljiva.
Što je? -Ne gledajte! Okrenite se!
Što je? -Ćelo je tu.
Tko? -Ćelo.
Posudio je novac od tvrtke kao prijatelj i nikad mi nije vratio.
Kako i bi? On ti nikad nije bio prijatelj.
Taj ti nikad nije bio prijatelj. Mrzim ga!
Ne, molim te. -Mama, smiri se.
Loba, nemoj raditi scenu. -Ne.
Ovo je Emina i Pticina večer.
Eme i njezina dečka. -Eme i dečka. Ponašajmo se lijepo.
Da. -Naručit ćemo hranu i provesti ugodnu večer.
Dobro? -Da.
Puno ti hvala. Imaš li kakvog strica da me upoznaš? Ozbiljno.
Nazvat ću te poslije. Bok. -Bok, vidimo se. -Mama... -Vrlo važna stvar.
Proći ćemo pokraj Ćele... I ignorirati ga. -OK. -Da.
Jedan, dva, tri.
Turbo.
Znam da si me tražio, ja sam kriv. Imao sam problema, ali vratit ću ti.
Čudno što se srećemo u restoranu
da bi mi rekao da ćeš mi vratiti što sam ti posudio.
Bok, Ema. -Bok.
Bok, Loba. Kakvo iznenađenje.
Isto iznenađenje kao i za našu obitelj jer si sjebao Turba. -Ok...
- Zašto se smiješ, dušo? - Ne, nisam se smijala.
Zaklela bih se da si se smijala. Kako se zoveš? -Vanina.
Vanina! Pa što radiš s ovim kojemu se ne diže?
Nemoj. -Ne kužim.
Da nisi bila bezobrazna prema njoj. -Kome ti to?
Samo malo, samo sekundu. Što da se ne usudim, Ćelo?
Dođi. -Što da se ne usudim?
Nije li bilo dosta što si me želio povaliti 15 godina?
I sada saznam da si prevario Turba za 20 000?
A oboje znamo da si me, dan nakon što smo se razveli,
ti nazvao i pozvao van.
Ne sjećaš se? Ni tjedan dana nisi čekao!
Ne...
Ne. -Je li to istina?
Potpuna laž.
Zašto njega pitaš? Pitaj mene!
Petnaest godina me želio povaliti,
petnaest godina me želio poševiti, mlohavi ćelavac!
Ovdje je je jedan ševac, ljudi! -Mama!
S tim kurcolikim retardiranim licem!
Ugodna večer, dobar tek.
Ugodna večer, dobar tek. Ugodna večer.
Ugodna večer, dobar tek.
Ugodna večer.
- Dobro. -Dobro. - Ja idem na spavanje. -O, da.
- Odmorite se. Laku noć. - Lijepo spavaj, dušo. Loba.
Možemo li malo porazgovarati? -Sada?
Da, sada. -Ne, molim te. Tako sam umorna.
Samo minutu. -Vidi, jedva gledam. -Molim te. -Vidi me.
Loba,
želim tvoju potpunu pozornost.
Sjećaš li se što smo rekli na večeri?
Ta je večer bila za Emu i...
Pticu? -A što se dogodilo odmah poslije toga?
Nastao je cijeli pakao s Ćelom.
Jer si ti stao.
Prošli smo kraj njega, pozdravio je i ti si stao.
Možda da ti nisi stao, ja ne bih ništa rekla.
A ono što si rekla?
Kako si mogla reći našoj maloj i Ptici da im je ševa sigurno vrh?
Kojoj maloj?
- Našoj maloj, našoj kćeri. - Emi je 20 godina. -Dobro, ali...
Ševa im je sigurno vrh.
Ne znam kakve konotacije riječ "ševa" ima za tebe.
Za mene je to čin ljubavi, slobode... Narastao je.
- Što je naraslo? -Taj penis. - Koji penis? -Onaj na zidu.
Koji penis? -Penis.
Koji penis?!
To nije penis.
Usredotoči se. Ovdje nema penisa,
nema drugog penisa.
To je samo mrlja koju imam neko vrijeme. Okrugla.
Točno! A unutar kruga? Pimpek.
Taj pimpek što tu raste mi smeta, to treba popraviti. -Loba, molim te.
Bez scena u javnosti. To mi šteti.
U trgovini, u restoranu. Sav se oznojim.
OK, žao mi je. Jasno, ako tebi bude tako, ne.
Oprosti, neću više. Stvar je u tome...
Bila sam uzbuđena jer sam upoznala dečka svoje kćeri.
Kad se uzbudim, postanem jako nervozna.
A kad postanem nervozna, govorim ono što ne bih trebala.
Ali dosta je, jasno mi je. Neću više.
Oprosti. -Molim te.
Bit će to u redu, Loba. Obećavam.
Reintegrirat ćeš se i nastaviti s normalnim životom.
Nadam se.
To je to? -Što?
To je to?
Ovo?
Da, to je to. -Sjajno, hvala.
Idem u krevet.
Loba. -Kako si?
Dobro. Što je bilo?
Vrlo sam uzrujana.
Polako, Loba, idi se odmori. -Stvarno uzrujana.
Jasno mi je, ovo je bila teška večer za sve. Odmori se.
Mogu li te zamoliti za uslugu? Nemoj krivo shvatiti.
Što trebaš?
Možeš li mi reći tri prostote?
Mogu li što? -To.
Tri prave prostote. Mislim da ću onda moći spavati.
Halo? Tu si?
Kamo vodi ovaj razgovor?
Pomoći ću ti. Na primjer...
Pomaže ako mi kažeš: "Imaš tako lijepa usta".
Ili...
"Kako lijep glas imaš".
I to je dobro.
I ako si za i možeš malo dalje,
možeš reći: "Kakve krasne sise imaš!"
Tako ću spavati kao anđeo. Ha?
Laku noć, Loba.
Molim kao ljudsko biće. -Laku noć, Loba.
Jako sam uzrujana.
Laku noć, Loba.
Laku noć.
"Katkad vidim i sesije gdje muče,
gdje ljubazno uče luđake kako da funkcioniraju.
Mislim da rijetki znaju pristupiti ludosti."
To što si napisala je prekrasno. -Ma daj.
Razumiješ li me?
Razumijem.
Ali razumiješ li moj senzibilitet ili si naslijedila tatino srce?
Mama!
Što je?
Vidiš ovu mrlju, zar ne?
Vidim.
I ne vidiš penis?
Ne.
Ali vidiš da mrlja raste.
Da, raste.
I pimpek u njoj isto raste i to me uzrujava.
Zato mi je potreban alat. I mislim da mi ti možeš pomoći.
Ne.
Tu je probušena cijev.
Ja to mogu popraviti. -Mama, ne!
Sad idem, vraćam se za dva sata pa ćemo to pogledati, dobro?
Pazi.
René, kako ste? -Gospođo, kako ste? Dobro. -Znate, tražim nešto. -Da?
Trebam pomoć, tražim čekić.
Čekić... Naravno. Imam ih nekoliko, u raznim veličinama.
Bilo koji može. -Odlično, dođite sa mnom i birajte.
Kako ide zajednički život?
Znaš Lobu, ona je kao klackalica.
Ali kad je dobro...
Imam nade.
Imaš nade? U vezi čega?
Nade...
Jer je dobro... Jer je njoj dobro.
Poljubili ste se.
Daj...
Poljubili ste se! Još uvijek se pališ na nju.
Opet? Ma daj. Nikad nisi našao drugu žensku.
Polako. Ti se brini o svom životu, ženi, djeci...
Ja ću se brinuti o svom životu.
Isplanirao sam godišnji, nema me mjesec dana.
Koliko? -Već sam ti rekao, daj...
Bok, dušo. Što je? -Gdje si, tata?
U baru, blizu kuće. Zašto?
Blizu si? Koliko brzo možeš doći? -Što je bilo?
Pogledaj kroz prozor.
Što...
Nazvat ću te kasnije! -Što se dogodilo?
Usredotoči se!
Molim te, usredotoči se.
Polako.
Ne gledaj dolje, tako je još gore. Gore je!
Molim te, ne. Nemoj.
Polako, eto.
Ide ti.
Imaš li apaurin? -Apaurin... Ne.
Oprostite!
Što se dogodilo?
Ne znam! -Gdje ti je majka?
Što se dogodilo?
Nesporazum.
Kako to misliš?
Znaš li što je nesporazum?
To što ti tu živiš, jer si luda!
Pazite što govorite. -To je nesporazum!
- To je moja mama, razbit ću vas! - Riješi se tog smeća! -Tužit ću vas!
Živo mi se fućka što ćeš ti napraviti!
René! Što se dogodilo?
Gospođa je tražila čekić za razbijanje.
Nisam znao za što. Razbila je sve glavne cijevi.
Električne žice su se zapalile. Katastrofa...
Loba!
Ti se ljutiš?
Htjela sam izbrisati pimpek sa zida. To je bila nesreća.
A tvoj je odgovor to da me vraćaš u centar.
U redu, mene možeš odbaciti. Ne mogu se reintegrirati.
Ne mogu ovo više. -Ne glumi žrtvu.
Neću govoriti srcu napravljenom od brojeva. Nisam raspoložena.
- Što si rekla? - Nemaš ništa, postao si...
"Daj mi 2, daj mi 4, daj mi 6, zaključimo na 8."
Čak i ako zagrebeš i potražiš nešto drugo, nema ničega.
To je sve.
Što si rekla?
To što si čuo.
Da u srcu imam brojeve?
Da. I ne samo to.
Srce ti je hladno i tvrdo kao kamen.
Brzo odustaješ, ne voliš se boriti.
Eto. Dobro? Je li te prošlo? Hoćeš li me sad odvesti u centar?
Što je s tobom? Izgubila si pamćenje?
Zaboravila si što smo proživjeli? Koliko sam te podržavao?
Deset sam godina sam odgajao Emu zbog svih tvojih problema.
I uvijek sam bio tu za tebe.
Ponudim ti svoju kuću da staneš na noge,
nakon što smo šest godina rastavljeni.
Ti zapališ zgradu
i kažeš da imam brojeve u srcu!
Tko je izgubio sjećanje? Tko?
Ne sjećaš se prvih 12 godina što sam ja pazila Emu
jer si ti bio na burzi?
Ne sjećaš se da sam tada bila dobro?
I onda pogodi što! Da, zakompliciralo se!
Jer ja sam psihički bolesnik!
I to tebi nije ništa novo!
Cijelo vrijeme si to znao!
Nisam mogla biti tamo jer sam imala problema...
Za koje bih voljela da nisam nikad!
Nisi je ti odgajao sam, oboje smo!
Otkad sam te upoznao, ja sam te samo volio.
Kao što nikad prije nisam.
Ali to ne ide.
Ti i ja... To je teško.
Pokušavam, ali nikad se nisam mogao nositi s tobom.
Zar nisam i ja tebe voljela?
Stvarno to misliš?
Zar ne vidiš koliko sam se trudila cijeli život
da bismo ti i ja bili dobro?
Nemoj misliti da je lako biti poput mene, nemoj misliti da je ugodno!
Vrlo je teško biti s nekim poput tebe!
Puno je teže biti ja!
Oprosti.
Ne, oprosti ti.
Bit će sve u redu.
Obećao sam ti.
Još samo malo, Loba.
Idemo kući.
Čekaj.
Uzrujana sam.
Ne, Loba. Ne ovdje.
Ne, zar ne?
Ne ovdje. -Daj meni da vozim.
Molim te, potrebno mi je to.
Moram voziti, moram...
Moram osjetiti...
Moram voziti.
Molim te, dopusti mi da vozim.
Uspori, Loba,
Molim te, uspori malo.
Polako.
Molim te, prikoči.
Prikoči, Loba, molim te!
Uspori, Loba.
Loba!
Još je samo to trebalo!
Ma daj... -Mir.
Kako da se smirim? -Vjeruj mi.
Što mi je ovo trebalo...
Dobra večer. -Dobra večer.
Je li vam jasno kakvu ste ludost učinili? -Jest.
- Vozačku i prometnu. - Ne. Oprostite, komesare.
Policajac.
Da. Žao mi je, policajče, ali...
Ovdje imamo ozbiljan problem.
Muž mi ima ozbiljan psihijatrijski poremećaj.
Vozim ga u psihijatrijski centar.
Jasno mi je. Vozačku i prometnu.
Ne, ne razumijete.
Muž mi ima napadaj!
Napadaj, kažem vam.
Kaže mi Karlov kurac da kako će se sada kurčiti. -Molim?
Kaže mi Karlov kurac da kako će se sada kurčiti.
Popriličan kurac ima Karlo, a raste na zidu!
Karlov kurac!
Želim Karlov kurac!!!!
- Želi Karlov kurac, moram ići! - Možete ići, vozite ga.
Idite.
Šifra 6-14, muškarac sa...
Karlov kurac!
To sam nesvjesno učinio. Njegovo lice...
Nikad neću zaboraviti lice tog čovjeka.
- Još nešto bitno... - Vratili ste se? -Da.
- Što se dogodilo? - Objasnit ću poslije.
- Zašto se smiješ? - Evo nas s anegdotom!
Ne bih rekao anegdota...
Smiri se. -Nećeš pogoditi što ti je otac učinio.
Čuj, budi miran, sutra će doći ovo popraviti, OK?
Ja sam uvijek miran, zašto to kažeš?
Stvarno je situacija bila... Halo?
Samo malo.
Tko je Elías?
Uzeo sam bus.
Putovao sam dva sata.
Ali želim da znaš da ja imam stan.
Ako ima problema s tvojim bratom, možeš biti kod mene.
Ja nisam spreman živjeti sam.
Meni neće trebati.
Hvala, Eli.
To je baš lijepo.
Jako lijepa gesta.
Ali zašto niste nazvali?
Došli ste u moju kuću u 11 navečer samo da to kažete? -Da.
Zato i iz ljubavi.
Iz ljubavi?
Znam da nisi bio dobar prema njoj. Vidi se da si hladan.
Pa...
Ova večer je bila... -Lijepa. -Teška.
Pa...
Idem na spavanje.
Idemo na spavanje. Pa...
Elías, vidimo se. Bog zna kad.
Sretan put. -Samo malo.
Moram vas oboje nešto zamoliti.
Jako sam gladan. Nisam jeo od 10 ujutro.
- Mogu li prespavati? - Da. -Ne. -Kako misliš "ne"? Da.
Stan je udoban, ali nemam još jednu sobu. Nema mjesta.
Ima. Može spavati na kauču.
Piše u protokolu. -Ne piše.
Pa upravo sam dodao, piše!
Nema šanse da će stranac biti tu.
Ja želim biti ovdje...
Pristaje mi. -Ha?
Pristaje mi. -Onda je riješeno.
Ostat ćeš, Elías. Naravno.
Dosta. Znaš što je ovo? Solidarnost.
Potrebno mu je što mu možeš dati.
Hvala. -Napravit ću ti jelo.
Što je?
Laku noć.
Laku noć, odmorite se.
Evo, znam da si osjetljiv na hladnoću.
Volim te. -I ja tebe volim.
Sutra doručak?
Može, da. -Kroasan, kao prije.
Može, probudit ću te. -Uzmi slatke.
Odmori se. -Bok, vidimo se sutra.
Turbo.
Sranje! Koji vrag se zbiva?
Moram ići.
Kamo? -U psihijatrijski centar.
Zašto? -Ovo mi ne pristaje.
Zašto nisi prije otišao?
Prije mi je pristajalo.
Ne možeš samo tako ući u moju sobu.
Ispričavam se, g. Turbo.
Sad je 4:30 ujutro.
- Otići ćeš za dva ili tri sata. - Ne, g. Turbo, moram ići.
Imam neodgodiva posla.
Biste li mi dali 3000 pesosa da odem?
Kupi dolare, dat ću ti istu cijenu.
OK.
Nazvat ću te kasnije.
Turbo, možemo li razgovarati? Samo minutu, molim te.
- Tebi nemam što reći. - Želim biti iskren s tobom.
To želiš? Prvo mi vrati novce.
Ono što je Loba neki dan rekla u restoranu nije se dogodilo.
Nisi je nazvao? -Kunem se.
Cura mi je bijesna, ne javlja mi se.
Fućka mi se za tvoju curu, Ćelo!
Da me nikad više nisi zvao. -Turbo...
Turbo!
Bok.
Što ima? -Dobro došao.
Raskomoti se... Uđi. Dobro došao u moju dnevnu sobu.
Živjeli.
Što je sve ovo?
Kuhala sam.
Ti si kuhala? -Da. Bavim se time od 10 ujutro.
Gdje si to kupila? -Ne!
Ne vrijeđaj me. Nisam to nigdje kupila.
Gledala sam recepte, sve.
Želim ti zahvaliti.
Napravila sam sve ovo za tebe jer...
Tako si mi puno pružio za ovo vrijeme.
Dao si mi svoju kuću.
Pružio si mi nježnost.
Pružio si mi podršku.
Nemoj prestati.
Haha, koje lice! Hajde, sjedni.
Što želiš prvo? Sve je ukusno.
Sve te stvari koje kažeš...
Da sam ti dao...
Učinio sam to za Emu.
Učinio sam to za tebe.
I za sebe.
Vau. To nigdje nije bilo zapisano.
Zašto za sebe?
Jesi li me želio vidjeti?
Ne možemo raditi pogreške.
A što bi to bilo za tebe?
Mi napravimo...
Ovo...
I zapali se.
Ti i ja smo uvijek imali...
Sjajnu kemiju.
Ne. Zašto kemiju? Bože, ne.
Ne, što je bilo? Uvijek smo bili jako napaljeni.
Ne mogu vjerovati što je bilo.
Odem, vratim se i imam tipa koji govori "kemija".
Dobro, hoću reći...
Nemoj to opet reći.
Sviđa mi se sve ovo.
To...
Mucaš.
Ne mogu vjerovati. Ne.
Mucaš! To je tako slatko.
Jako je slatko.
Gdje je bliskoistočna hrana?
Znaš ti točno što mislim. Poslali su je dizalom
i teroristica od tvoje žene ili bivše žene ju je ukrala.
Ne!
Tu je moja bliskoistočna hrana! Vrati! -Ne možete tako upasti!
To je moje. -Moje.
Moje. -Naše je.
Ovaj burek je moj! -Falafel je moj.
- Ova rolica je moja! - Ovo je moje. I ovo!
I ovaj vareniki!
Ti si to ukrala i prijavit ću te!
Jer je ova zgrada puna kamera!
Pičko!
Ova zgrada je postala sramota, nevjerojatno!
Da me nikad više niste pozdravili, g. Martino!
Bezobraznici! -Drznici!
Drogeraši! -Lopovi!
Teroristi! -Antisemiti!
Antisemiti!
Imaš li apaurin? -Prestani pitati! Nemam više nijedan.
Adriana, molim te!
Što radiš?
Loba, što si napravila?
Daj da objasnim. Kunem se da sam htjela kuhati.
Stvarno. Kupila sam namirnice i sve.
Ali odjednom se otvore vrata dizala i...
Bliskoistočna hrana.
I sva ta hrana mi govori: Uzmi, curo!
To je bilo poput čuda, nebesko i...
Nadohvat ruke.
Daj mi to.
Mama?! -Što je bilo? -Tata?!
Ajme meni.
Odvratno. -Ajme meni!
Ajme meni!
U redu je. -Nije u redu, tupane.
Jesi li gladna, dušo?
- Želiš li malo hrane što je ostalo? - Hvala, izgubila sam apetit. Idemo.
Dobar tek, bok.
Ne mogu vjerovati.
- Koja sramota. - Nema veze, nije ništa bilo.
Koja sramota.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Napreduje.
Zar ne? Još ima... Ali napreduje.
Jesi li doručkovala?
Samo ovu kavu.
Jesi li ti?
Tek sam ustao. -A da.
Loba.
Ono sinoć...
Bilo je jako lijepo.
Ali ne želim zbunjivati tebe ili sebe.
Ne brini se. Nisam te mislila zbuniti.
Ne brini se toliko za mene.
A i kad si zbunjen, tko zna...
Ako želiš, možemo ubrzati stvari.
Mogu razgovarati s bratom i otići. Lako.
Nije problem. Mogu skupiti svoje stvari i otići.
- Govorim li ti da odeš? - Ne govoriš? Krivo sam shvatila.
Što si govorio? -Htio sam ti reći...
Ne mogu govoriti. Ne znam zašto.
Situacija... Nema veze. Najmanje želim...
Što tvoj brat kaže kad razgovarate o stanu?
Gle.
Meni je sada potrebno da budem uz otvorene ljude.
Potrebna mi je jasnoća.
Želiš li da odem? Mogu otići.
Želiš li da ostanem? Mogu ostati! Eto, nema problema! Što želiš?
Prvo, ne želim se svađati.
Nastojao sam stvoriti ugođaj...
Za razgovor. -Ne želim te više slušati.
Dobro jutro. -Bok, dušo.
Što je bilo? -Porječkao sam se s mamom.
Ostani s njom. Nemoj je ostaviti samu.
Bok.
Bok!
Mama.
Moram uzeti tablete.
Moram ih uzeti. Hitno je.
Mama?
Mama.
Mama?
Što je? -Jesi li vidjela moje tablete?
Ne, ali pomoći ću ti tražiti. -Moram ih popiti.
Moram popiti svoje tablete. Hitno je.
Gdje sam ih ostavila? Mislim da tu negdje.
- Kad si ih zadnji put uzela? - Ne znam. Ne sjećam se.
Tko ih je uzeo? -Nitko.
Tko ih je ukrao? -Nitko ih nije ukrao. -Zašto su ih uzeli?
Zašto, kad znaju da ih moram piti?
- Potrebne su mi. -Mama. - Zašto su ih uzeli? -Mama, smiri se.
Gdje su? -Mama.
Kamo sam ih stavila? -Mama.
Smiri se.
Ovdje sam.
Mama.
Pogledaj me. Slušaj me.
Imam tvoj recept u svom mobitelu.
Skoknut ću do ljekarne i donijeti ih za 10 minuta, OK?
Da. Odmah se vraćam.
Što je, dušo?
Tata, ne mogu nigdje naći mamu.
Dolazim.
Idemo ovako. -Kako?
Ti idi onim putem, ja ću ići ovim. OK? -Da.
Je li netko zvao pomoć?
Živiš li ovdje? Želiš li da nekoga pozovemo?
Oprostite. -Sama si?
Ona je sa mnom. Samo malo.
Dajmo joj mjesta. -Loba.
Ovdje sam, Loba.
Pogledaj me, ovdje sam.
Idemo?
Dobro, Andrea. Reci mi što se dogodilo.
Spavali smo i...
Zaboravila sam popiti svoj lijek.
Spavali ste?
OK, poševili smo se.
I poslije, kad sam se probudila i vidjela ga u krevetu,
osjetila sam da se želi probuditi sam.
To si osjetila?
Da se on želi probuditi sam? Ili da se ti želiš probuditi sama?
Ja.
A onda smo imali prečudan razgovor.
I... Nazvala sam brata i rekao mi je da mi ne može pomoći sa stanom.
Tada sam izašla na ulicu...
I ne sjećam se više.
Možemo li pozvati Turba?
Turbo.
Što se dogodilo, Turbo?
Loba vam je već rekla što se dogodilo.
Ali voljela bih čuti tvoju verziju.
Mislim da smo pogriješili. Napravili smo nešto što nismo trebali.
Onda je Andreino shvaćanje točno.
Imali ste odnos.
Spavali ste zajedno.
I ti si se probudio s kajanjem.
Ne.
Zašto onda kažeš "napravili smo nešto što nismo trebali"?
Zbog toga što se dogodilo. Ja se uopće nisam probudio s kajanjem.
Probudio sam se uzbuđenih emocija.
Priznajem da sam pogriješio.
Probudio sam se...
I loše sam se izrazio.
Upotrijebio sam riječ... Rekao sam nešto što...
Sporedni komentar.
O bratu,
za kojeg sam uvijek mislio da je idiot.
Znao sam da joj neće dati stan. Ja sam se ponudio
da iznajmim stan za nju.
Triput sam ponovio. Nije joj bilo po volji.
Uvijek to radi... -Pusti da dovršim.
Otkad ga znam, to radi.
Postaviš pitanje i odgovori na nešto drugo.
Ima problema s riječima, ne zna se izraziti.
Samo nastavlja, a ti moraš tumačiti.
Katkad stvarno ne mogu. I još misli da je novac rješenje za sve.
Znaš što? Ne treba mi da mi ti iznajmiš stan.
Elías će mi iznajmiti kuću.
Te stvari ne volim. Ne mogu se nositi s tim.
Podsjećaju na stvari koje sam već proživio. Ovo straši.
Straši? Da razgovaramo o onom što mene straši kod tebe?
Jer ovo je 50-godišnjak koji skuplja autiće!
- O tome nitko ne govori! - Možemo li sjesti i još razgovarati?
Molim vas.
Kakve veze moja zbirka autića ima s ovim razgovorom? Ne razumijem.
Liliana, kad smo se našli, rekao sam vam da...
Da će mi biti teško.
Svašta se dogodilo,
ali te stvari vezane uz ludost, ja...
- Ne radim to namjerno. - Znam da ne radiš.
- Tu se radi o meni, slušaš li? - Slušam. -Kad ona pretjera,
kad se izmakne kontroli, meni nije dobro.
Dobro. Ali što zapravo osjećaš?
Da je ne možeš kontrolirati?
Ili da ti gubiš kontrolu?
Jako se uzrujam.
To što vidim me jako rastuži.
Vrlo je bolno ne moći...
Biti prisutan, pomoći...
Nekome koga voliš.
Ili koga si nekad jako volio.
Koga si volio ili koga voliš?
Što?
Što? -Pita te nešto.
Pita nas oboje.
Ne, pita tebe. -Mene? -Da.
Tebe, Turbo. Koga si volio ili koga voliš?
Ne prestanete voljeti nekoga preko noći.
Ovih zadnjih godina...
Puno sam izgubio.
Kako to misliš?
Izgubio sam tebe.
Dobro. To je zanimljivo.
Jer kad izabereš nekoga,
izabereš ga cijelog, i dobre i loše strane.
Mislim da možda, Turbo,
ti ne možeš prihvatiti Andreu onakvu kakva ona jest.
Prihvaćam je. -Ne.
Da. -Ne, prihvaćanje je nešto drugo, ja...
Ja sam ovakva
i uvijek ću biti ovakva.
To što mi se dogodilo može se ponoviti.
I ako ikad budem s nekim,
želim da me voli ne unatoč tomu što sam Andrea Lobato,
nego zato što sam Andrea Lobato.
Ali ne brini se, ja nikad neću moći biti s nekim.
Ne, nikako.
Vi oboje možete biti s nekime.
Ali prvo morate pustiti jedno drugo.
Morate napraviti mjesta.
Odvojiti se.
Odvojeni smo šest godina.
Istina.
Počeli ste se odvajati prije šest godina.
Ali danas taj proces završava.
Mogu li još nešto reći?
To vam govori netko
tko je puno razmišljao o vezama i mentalnom zdravlju.
Ne moći izaći iz ludosti veliki je problem.
Ali jednako je velik i ne moći ući u nju.
Ne, čekaj.
Čekaj sekundu, daj da provjerim...
Imam ručnike, imam plahte.
Nemam lonce, vidiš? Ne mogu kuhati.
- Nemam lonce. - Opusti se, Elías ima sve.
Kupit ćemo što bude nedostajalo.
Kako si ti pametna. Ja najviše volim kupovanje.
"Turbo,
želim ti reći kako sam zahvalna.
Bio si velikodušan i ljubazan.
I pazio si na mene na sve moguće načine.
Maknuo bi se kad mi je to bilo potrebno i bio si u blizini za hitne stvari.
Pazio si na mene
i pazio si na ono što najviše volim: našu kći Emu.
Otvorio si mi vrata svog doma i srca.
Bio si strpljiv, ali i čvrst.
Znam da ćete ti i Ema uvijek biti u blizini.
I ja ću biti u blizini.
Za mene najbolje tek dolazi, a znam da i za vas."
I? -Sjajno, vidi.
Pišem rock pjesmu u čast jaguara
koji je ugrožen.
- Nisam znala da je ugrožen. - Dobro, pljesak molim!
Bravo!
Ali tko je napravio sve ovo?
Ptica.
- Želio bih nazdraviti. -Da, g. Turbo. - Želio bih... -Ne, što bi ti želio?
Neka kaže, Loba.
- Poznajem ga, voli govoriti... - Mama, iznajmljuje ti kuću.
Neću govoriti ako ne želiš. -Znamo što ćeš reći.
Da me voliš... -Neću to reći.
Dobro, što je onda? -Volim te, Loba.
Nisam baš dobar s riječima.
Ali želim vam zahvaliti za sjajan rad
koji radite u centru.
Vama. Liliana, čestitke.
Tebi, mala.
Znam kroz što si sve prošla.
Sve što si radila da ovo uspije.
Volim te.
I ja tebe.
Jako sam ponosan
na kćer koju smo zajedno odgojili.
Puno te volim
i želim ti sve najbolje.
Oprostite, htio bih reći dvije stvari. -Da.
Nisam ti ništa povjerovao.
Nedostajalo ti je istine, iskrenosti, srca.
Nije me dirnulo. -Dobro.
Ali što jest, jest,
moram ti zahvaliti za sve što si učinio za moju voljenu.
I Andrea, znaš da te jako volim.
Jako sam sretan
što se vraćaš u društvo.
Dobro.
Dosta s glupostima.
Mislim da ću ja,
odsada,
tražiti ravnotežu.
Da mogu uravnotežiti stvari
kao što svi čine.
Iako mi je katkad to malo teže nego ostalima.
Ali to je i poanta. Nije li? Ravnoteža.
Živjeli. -Živjeli.
Živjeli.
Ptico, razreži pizze. Hajde, idemo.
Pazi, dvije kutije su vrlo krhke.
Pazi. -Da, pazi s tom kutijom.
Da, pazi s tom.
Gotovo je.
Ja ću uzeti Kurčija. -OK.
Oprosti. -Naravno.
Doći ću u 8:30 pa ćemo kuhati, može? -Da, dušo.
Volim te, vidimo se kasnije.
Bok, dušo. Nazvat ću te kasnije.
Što? -Što?
Ne znam. Želiš li mi nešto reći?
Htio sam ti zahvaliti za sve što smo proživjeli
s Emom ovo vrijeme, dobro je došlo.
Ako me trebaš, ovdje sam. -Znam.
I ja tebi nešto želim reći.
"Hvala ti za pomoć, hvala ti za ljubav."
"Danas najbolje kreće, put preda mnom je ubav."
Sigurna sam.
"Osjećam se tako blesavo. Vidi li se?"
"Ako si umoran i rado bi burek,
samo svrati i daj pimpek."
Dobro, idemo.
Dobro je, idi.