Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Lapsi haluaa vain täydellisen joululahjan.
Vanhempi haluaa vain täydellisen joulun.
Mutta silloin tällöin, jos onni suo,
joulun ajan tähdet valaisevat meidät harvinaisella totuuden hetkellä.
Se, miten käyttäydymme sillä hetkellä, voi sinetöidä kohtalomme.
JOULUTARINAN JOULU
Siinä se on. Vaatimaton asumuksemme kaupungin etelälaidalla.
Juuri sellaisena kuin muistinkin
koko kelta-oranssi-avokadonvihreässä komeudessaan.
1973 - JOULUKUU
Elämä kuluu nopeasti.
Yhtenä päivänä sitä leikkii piilohippaa Flickin ja Schwartzin kanssa.
Ja sitten yhtäkkiä -
makseleekin veroja ja nyppii harmaita hiuksistaan.
Mutta ei se mitään. Minulla oli ylevä päämäärä.
Olin päättänyt saavuttaa sen Sandy rinnallani.
Vaikka ajat olivat niukat, meillä oli kaikkea, mitä tarvitsimme.
Ainakin niin väitimme lapsillemme Markille ja Julielle.
Entä jos takassa on tuli?
Joulupukki on palonkestävä.
Entä jos takka on liian pieni?
Hän kapuaa ikkunasta.
Huomenta. -Huomenta, äiti.
Huomenta. -Entä jos ikkuna on jumissa?
Hänellä on liukastetta.
Jos ikkuna on liian pieni?
Vetää vatsan sisään.
Ottakaa aamiaista.
Okei. -Joo, äiti.
Kun lapset laskivat päiviä jouluun...
JOULUKORISTEET
...kilpailin aikaa vastaan.
Olimme saaneet sukanvarteen tarpeeksi,
jotta voisin kirjoittaa seuraavan suuren amerikkalaisen romaanin.
Jokainen saa tilaisuutensa,
ja kun oma vuoro tulee vastaan, siihen on tartuttava.
Mikään ei pysäyttäisi minua nyt.
Isä! Maito on loppu.
Mitä?
Minun vikani.
Unohdin hakea sitä.
Mutta oletteko koskaan kokeilleet muroja -
mehun kanssa?
Ettekö? Sitten on luvassa nannaa.
Ihastuttava kulhollinen suklaamuroja tarjoiltuna herkullisen mehun kera.
Ja sitten...
Ällöttävää.
Parhaita muroja.
Olepa hyvä, nuppuseni.
No, maistatko sitä?
Äiti, sinä ensin. -Ehei.
Isä! Milloin saamme ripustaa joulusukat?
Odotetaan vaaria. Hän tykkää sellaisesta.
Voitte tehdä sen yhdessä.
Enkeli! Hän on niin kaunis.
On melkein joulu, eikä meillä ole kuusta enkelillemme.
Tiedetään. Hankimme kuusen,
kun mummi ja vaari saapuvat. Vielä kaksi päivää.
Olemme odottaneet jo ikuisuuden.
Joka vuosi vanhempani ajoivat koko matkan Chicagoon asti,
jotta voisimme juhlia yhdessä suurkaupunkijoulua.
Siihen saakka aioin keskittyä unelmaani.
Miltä näytän? -Kirjailijalta.
Hei, lapset.
Onnea matkaan.
Huomenta.
METRO
Olin päättänyt saada kirjani julkaistua vuoden loppuun mennessä.
Muuten joutuisin unohtamaan unelmani ja palaamaan oravanpyörään.
Olin lähettänyt käsikirjoitukseni 16 kustantamoon,
joista 14 oli innokkaasti vastannut kieltävästi.
Vuosi oli jo melkein ohi...
KUSTANTAMO
...joten aloin olla epätoivoinen.
Me yleensä hoidamme tällaiset asiat -
kirjeitse,
mutta koska vaaditte tapaamista...
Toin pienen tuliaisen.
Pienestä voitelusta ei varmasti olisi haittaa.
Marshall Field'siltä. Kunnon kamaa.
Onko tämä lahjus?
En tiedä. Sanokaa te.
Käsikirjoituksenne. Jupiterin unohdus.
Neptunus. Se on Neptunuksen unohdus.
Vaikka nimi onkin kiintoisa ja käsikirjoitus perusteellinen,
emme voi ottaa vastaan yli 2 000-sivuista käsikirjoitusta.
Voisin lyhentää sitä hieman.
Voisitte ottaa puolet pois, ja se olisi liian pitkä.
Tiedän, ettei se tunnu loppuvan,
mutta asia ratkeaa jatko-osassa,
jota parhaillaan kirjoitan.
Ei luoja, ei enempää.
Tämä ei ole sellainen aihe, josta olisimme kiinnostuneita. Lainkaan.
Tämä oli koko elämäni viime vuoden ajan.
Hyvää päivänjatkoa, herra Parker. Ja hyvää joulua.
Vai muka "hyvää".
Tämä tyhjäntoimittaja ei ymmärtänyt lainkaan visiotani.
Hän saisi vielä nähdä. Kaikki saisivat.
PULITZER-PALKINNOT
Päätapahtuma on juuri alkamassa.
Pulitzer-palkinto kirjallisesta saavutuksesta -
scifin saralla -
menee yli kaksituhatsivuisella teoksellaan -
Ralph Wesley Parkerille Neptunuksen unohduksesta!
VOITTAJA
Mikä järkytys!
Todistamme historiaa!
Tämä on Ralphin ensimmäinen ehdokkuus ja ensimmäinen voitto...
Tuo on minun mieheni!
...sataprosenttisin äänin.
HÄVIÄJÄT
Jopa kilpailijat äänestivät häntä.
Häntä joskus epäilleistä ihmisistä mahtaa tuntua nyt kauhealta.
Anteeksi. -Siinä yksi heistä!
Olin väärässä. Niin väärässä!
Olkaa kiltti. Pyydän.
Mikä ääliö!
Kruunaamme tänään sukupolvensa uuden äänen.
Käykö kateeksi, Hemingway?
Parker! Parker! Parker!
Herra Parker!
Toivotin hyvää päivänjatkoa.
Aivan. Hyvää päivänjatkoa.
Jäljellä on vielä yksi kustantamo.
Niin.
Arvaa mitä. Kuulin, että Mark Twain -
sai 43 hylkäystä ennen kirjan julkaisua.
Onpa raakaa.
Niin.
Olet hyvässä seurassa.
LELUKAUPPA
Kiitos.
Sanoiko hän, että voisit poistaa puolet?
Ihan hullua, vai mitä?
Onhan se aika pitkä.
Se on eeppinen saaga.
Niin, kultaseni. Kannattaako sinun kirjoittaa jatko-osaa?
Kun kirja alkaa myydä, minulta kysytään, mitä seuraavaksi.
Aivan. Sinä olet asiantuntija.
Mitä itse ehdottaisit?
Olet hirveän hyvä kirjoittaja, kultaseni.
Sinulla on vahva ääni.
Ehkä voisit kirjoittaa jotakin vähän samaistuttavampaa.
Kirjakaupan Denise sanoo, että tosielämän rikokset ovat pian muotia.
Siinäpä se! Kirja kirjakaupan Denisen kuristamisesta.
Saanko lisää pizzaa?
Tässä. Ota minun.
Mitä haluatte joululahjaksi?
Leikkiuunin, Hungry Hungry Hippos -pelin ja pehmolelukissan.
Selvä homma. Entä sinä?
Flexible Flyer F-23 Yankee Clipperin.
Ja mikä se on?
Kelkka.
Aivan. Anteeksi.
Mitä sinä haluat, isä?
Haluan aikakoneen, jolla saan aloitettua tämän vuoden alusta.
Mutta tarvitsen uuden jäähdyttimen autoon.
Minä vastaan! Jospa managerillani on hyviä uutisia.
Okei.
Herra Ralph Parker puhelimessa.
Hei, äiti.
Se on mummi.
Mikä hätänä?
Mitä?
En tiedä. -Odottakaa hetki.
Selvä.
Missä sinä nyt olet?
Mikään ei valmista ihmistä -
erääseen elämän tuskallisimmista ja väistämättömimmistä tapahtumista.
Oman vanhemman poismenoon.
Hyvä on, äiti.
Kun suru isäni menettämisestä alkoi ottaa vallan,
kaksi kiistatonta tosiasiaa vyöryi yllemme.
Mummi tarvitsi meitä Hohmanissa.
Eikä tämä joulu olisi lainkaan sellainen kuin odotimme.
Kohta ollaan perillä.
Sen voi ihan maistaa.
Älä nyt. Ei tämä niin paha ole.
Sanoit, että linnut lentävät takaperin, jotta ne eivät tukehtuisi.
Ja lieteallas ahmaisi lapsia kokonaisina.
Tuleeko pukki tänne?
Tietenkin. Miksi ei tulisi?
Isä sanoi, että talvet täällä ovat niin synkkiä, että ne musertavat ihmisen.
Lapset eivät kuuntele tärkeitä asioita -
mutta muistavat kammottavan tarkasti jokaisen häijyn sanan,
jonka on viiden vuoden aikana sanonut.
Ihan päinvastoin, nuppuseni. Joulupukki rakastaa Hohmania.
Jos käyttäydyt hyvin, tapaat hänet Higbee'sin tavaratalossa.
Onko hän oikea joulupukki?
Todellakin. Usko pois.
Sehän nähdään.
TERVETULOA INDIANAAN AJA VAROVASTI - KIITOS!
Muna.
Anteeksi. On kylmä.
Tavallisen munan kohtalo ei voisi olla jalompi kuin tulla uhratuksi -
osana nerokasta autonkorjausmenetelmää, joka tunnetaan Keskilännen kohokkaana.
Yksi annos tiivistää jäähdyttimen väliaikaisesti,
niin että turvallinen matka on taattu korjaamolle asti.
Automme ahmi enemmän munia kuin lannistumaton Luke.
Toimi nyt. Typerä takaluukku.
Siinä se oli. Vanha kotimme Cleveland Streetillä.
Kuin jähmettyneenä menneeseen.
Pääsitte perille. Hyvänen aika.
Mummi!
Voi hyvänen aika. Voisin ihan syödä teidät.
Minulla oli ikävä, mummi! -Olette kullannuppuja.
Sandy.
Otan osaa.
Äiti.
Ralphie.
Olen pahoillani, äiti.
Hän oli paras.
Olen iloinen, että olette täällä.
Tietysti. Äläkä murehdi mistään.
Minä hoidan kaikki järjestelyt, kirkon...
Älä. Kuule, Ralphie.
Kaikki se voi odottaa.
Isäsi oli niin innoissaan joulusta.
Jos hän näkisi meidät murehtimassa, hän suuttuisi.
Olen miettinyt tätä paljon.
Tästä ei voi tulla asiaa, jota ajattelemme joka joulu.
Meidän on luotava tästä hyvä muisto.
Lupaathan?
Tehdään tästä ihana joulu.
Unohtumaton.
Äiti.
Mahdottomien pyyntöjen sarjassa tämä vei kyllä voiton.
Ei onnistu sitten millään. Luovuta saman tien, pöljä!
Minä lupaan.
Hyvä.
Mitä olinkaan tehnyt?
Parhaat joulut olivat isäni ansiota -
ja olivat aina olleet.
Nytkö kaikki olisi minun vastuullani?
Tsemppaa nyt vähän!
Miljoonat ihmiset pystyvät tähän joka vuosi, koska kaikkihan tietävät kuvion.
PARKERIN PERHEEN JOULU
ON SEIKKAILUN AIKA
Katsokaa ponia!
JUHLAILLALLINEN
Jee, kalkkunaa!
ANTAMISEN AIKA
Hyvää joulua!
Minun oli onnistuttava.
Isäni muiston ja kaikkien tulevien joulujen nimissä.
Hauras. On varmaan italialainen.
Bumpusit!
Ei sormea!
Yhtäkkiä tajusin, ettei isäni ääni -
kaikuisi tässä talossa enää koskaan.
Sulake meni.
Se oli vanha kotini.
Valoineen, väreineen ja tuoksuineen.
Mutta muuttunut lopullisesti.
Lounaisosissa kuulemma tuodaan chili con carnea.
Itärannikolla pataa. Täällä Hohmanissa -
vaikeina aikoina tuodaan tarunhohtoista laatikkoa.
Joka ikinen naapuri toi laatikon.
Syömme näitä vuoden.
Tässä näyttää olevan tonnikalaa ja oliiveja ja papuja.
Tuo taitaa olla mustikka.
Luulisin, katsotaan.
Tässä on vihreitä papuja ja pikkelöityä porkkanaa.
Ja ripaus kanelia.
Miten kekseliästä.
Kummista mauista ja tunnistamattomista raaka-aineista huolimatta -
kukaan ei iljennyt laittaa ruokaa hukkaan äitini talossa.
Olen liikuttunut kaikesta vaivasta, jota ihmiset ovat nähneet eteemme.
Onko meillä kalkkunaa jouluna?
Voi ei. Meidän pitää syödä nämä ensin.
Kuumaa.
Nam! -Voi sentään.
Ketsuppia ja mitä? Mitä luulet sen olevan?
Majoneesia. -Niin.
Keitettyä majoneesia.
Täällä on kylmempää kuin Chicagossa.
Näyttää aika hyvältä.
Enpä tiedä. Hänen kätensä eivät ole samankokoiset.
Ei hän sitä tiedä.
Tästä tulisi Markin ja Julien joulun kohokohta.
Kohtaaminen Delbert Bumpusin kanssa.
Naapurin junttiperheen fiksuin jäsen.
Hei.
Hei teikäläisillekin.
Teemme lumiukkoa.
Sen nimi on Hilepöyhö.
Emme sopineet siitä.
Huono ajatus.
Lumiukot eivät kestä kauaa näillä main.
Luojan tähden! Naapurin kiusaajat syntyivät uudelleen.
Hakkaamisesta ja varastelusta -
oli tullut yllätyshyökkäyksiä ja koneellista terroria.
Jee!
He tappoivat Hilepöyhön!
Mitä?
Ota kiinni! -Sain huivisi!
Se on minun! -Se on nyt minun!
Tulkaa takaisin! Tuokaa tänne se!
Tämä kaupunki on täynnä yllätyksiä, eikö vain?
Miten lystiä.
Tulkaahan. Mennään sisään.
Tämä oli uusi vastoinkäyminen.
Mark ja Julie päätyivät paikallisen ravintoketjun pohjalle.
Puhuin juuri managerini kanssa.
Pyysin soittamaan, jos on uutisia.
Eli vastatkaa aina, olipa sitten yö tai päivä.
Joo.
Miten romaanisi edistyy?
Jos äidit tietäisivät lastensa kaikista karikoista,
he eivät nukkuisi.
Parasta suojella häntä hiukan.
Pullat on hyvin uunissa.
Sehän on mukavaa.
Vältinpä ojanpohjan.
Sittenhän voimme vain keskittyä joulutunnelmointiin.
Suoraan allikkoon.
Todellakin.
Siitä tulee mahtavaa.
Jouluun on enää viisi päivää.
Ralphilla hoitaa sen.
Eikö niin?
Tottahan toki.
Luvassa on hela hoito.
Isäsi olisi siitä hyvin iloinen.
En malta odottaa näkeväni, mitä olet keksinyt.
Sittenhän meitä on kaksi. Pakko keksiä jotain.
Taidanpa lähteä kävelylle.
Haukkaan vähän happea ja selvittelen päätäni.
Palaan pian.
Ei voi olla totta.
Bumpusin koiratkin vielä.
Ne piinasivat isääni hänen koko ikänsä.
Nyt nekin odottavat minun astuvan hänen saappaisiinsa.
Miten voisin korvata kaikkien aikojen mahtavimman joulutirehtöörin,
kun juuri häntä kaikki kaipasivat?
Joskus epätoivoisimmilla hetkillä -
universumi antaa merkin.
VIINAA FLICKIN KIEVARI
Ehkäpä pieni neuvoa antava auttaisi pulmaani.
Vanha kaverini Flick peri baarin isältään.
Sitä ennen hänet tunnettiin älypäänä,
joka tökkäsi kielensä jäiseen lipputankoon.
Jee!
Sinä johdat.
Sinun vuorosi, Schwartz. Viimeinen yritys.
Schwartzin hyvä tuuri loppui jo neljännellä luokalla.
Nykyään hän joi piikkiinsä Flickillä -
tai oli kotona äitinsä kanssa.
Kaikkien donitsien puolesta, mäntit!
Nytkö se tapahtuisi? Voittaisiko Schwartz?
Ei todellakaan.
Hän teki sen taas.
Onnea Kuonakasalle!
Tulkaahan hakemaan juomat, kaikki!
Taisin olla väärän joukkueen puolella. Taas.
Jos pöytä ei olisi niin romu.
Romu? Vahasin sen.
Jotkut asiat eivät muutu.
Etenkään Flick ja Schwartz.
Siihen tarttuu kaikki.
Sinulla on...
Ralphie!
Hei!
Kiva nähdä teitä, tyypit.
Tule juomaan! Kosmopoliittimme palasi kotiin.
Herra Isoherra kunnioittaa läsnäolollaan meidän pikkukaupunkiamme.
Älkäähän nyt, en minä teitä unohda. Olen kyllä yrittänyt.
Oikeasti olin luvannut itselleni jo vuosia sitten,
etten palaisi Hohmaniin ennen kuin olisin menestynyt.
Nyt en hennonut kertoa heille kiusallista totuutta.
Hei, Flick! Laitapa kaikille kierros minun piikkiini.
Annapa tulla.
Mitä? Aion maksaa piikkini. Jossain vaiheessa.
Tässä on teille kahdelle. Tässä minulle.
Ralph. Isällesi. Hieno mies.
Kiitti.
Osanottoni, Ralphie. Hän oli paras.
Isälle. -Isälle.
Voi ei. Kuolemansoitto kaikille baarirotille ympäri maailman.
Flickin kievari.
Kukaan ei tiedä, kenelle kellot soivat.
Onko Larry paikalla?
Onko Larry Novak täällä?
Valitan, rouva Novak. Larry ei ole täällä.
Aivan, hyvää joulua teillekin.
Mietitkö koskaan, mitä lukion pelinrakentajalle kävi?
Meillä hänestä tuli vanha kunnon Larry Novak.
Mitä te teette täällä nykyään jouluisin?
Samaa kuin aina.
Tavalliseen tapaan.
Tavallinen ei nyt riitä.
Tarvitsen enemmän. Kaikki on vastuullani.
Siinä tapauksessa kannattaa alkaa ryypätä -
ja jatkaa uuteen vuoteen.
Ei, kun oikeasti. Larry?
Mitä haluat minusta? Tulen tänne välttelemään perhettäni.
Hyvä on. Sain ajatuksen. Ota tämä.
Keksimme jotain.
No niin. Ideoita. Hyvä. -Juu. Hienoa.
Homma hoidossa. -Ensin,
täytäpä nämä, niin saamme aivot voideltua.
Hyvä idea. No niin. -Joulu on...
Olisi terraario.
Okei.
Se on akvaario käärmeille ja liskoille.
Hyvin virkistävä.
Hyvä alku. Pidän terraarioista.
Siskoni tuntee yhden tyypin, jolla on Cessna.
Serkullani Craigilla on biisoni. -Niin.
Se olisi mahtavaa. -Se on valtava!
Ei huonoja ideoita. Antakaa tulla lisää.
Tätä kaipaan. -Tuemme sinua.
Joululle! -Me autamme.
Kello on melkein kymmenen. Oletko hereillä?
Onko tämä listasi?
Se, jonka vuoksi herätit minut kolmelta aamuyöllä?
On. Se on joulusuunnitelmani.
Selvä.
Jotkut näistä jutuista ovat ihan hyviä.
Kelkkailu. Se on hauskaa.
Ehkä voisitte Markin kanssa mennä kelkkailemaan.
Kiva. -Mutta jotkut näistä ovat...
Kirvanheitto?
Kirveenheitto. Tomahawkeilla ja sen sellaisilla.
Vielä parempaa.
"Pyydystäkää ja teurastakaa kalkkuna."
Sen voisi yhdistää kirveenheiton kanssa.
Voisi olla hauskaa lasten mielestä.
Entä tämä? "Vapaaehtoisena soppatykillä."
Se on yliviivattu.
Se voisi olla liikaa.
"Jääkarhupulahdus. Terraario?
Sipsejä ja salsaa. Syrjäyttäkää Castro." Olen mukana.
Kunnianhimoista. Se onnistuu.
Biisoni. Kolme huutomerkkiä. Menemmekö arolle?
Ei, kun tuomme sen tänne.
Siis oikean biisonin?
Jotkut kohdat vaativat hiomista.
Minusta teet tästä turhan vaikeaa.
Emmekö voisi yksinkertaistaa tätä?
Voisimme mennä luistelemaan. Se olisi ihanaa.
Tiedän.
Voisimme tehdä ihan tavallisia joulujuttuja.
Niinkö? -Niin.
Voisimme aloittaa koristelemalla paikat.
Selvä. Se on vähän mälsää.
No niin.
Aloitetaan suihkulla.
Hyvä on.
Ole varovainen, siellä on kissankokoisia hämähäkkejä!
Ullakot ovat välinpitämättömyyden museoita.
Täynnä roinaa, jota ei halua nähdä,
mutta jota ei uskalla heittää poiskaan.
Täällä on hirveä sotku.
Miten täältä on tarkoitus löytää joulukoristeet?
Ne ovat pahvilaatikoissa.
Missä niistä? Niitä on satoja.
Katso itse. Meillä on kiire täällä alhaalla.
Hän näyttää häiriintyneeltä pääsiäispupulta.
Edelleen traumatisoiva näky.
Ensimmäinen kirjoituskoneeni.
Mitä tarinoita me loimmekaan.
AVAA TÄSTÄ
Menneiden joulujen alkulähde.
Tästä tulisi helppoa.
Mitä hemmettiä?
Sandy, yritän vain auttaa.
Se ei kuulu siihen.
Luulen, että... Selvä.
Voisit aloittaa...
Teen sitä jo.
Mitä tämä on? Hitto vie!
Sain viillon.
Älä. Suusi on bakteeripesä.
Laitetaan sormeen Bactinea. -Ei tarvitse.
Äitini hoitokeino kaikkiin ihovaurioihin -
rakosta pään irtoamiseen on kunnon tujaus Bactinea.
Isäsi vihasi tuota kuusta.
Niin minäkin. Mistä se on tullut?
Ostin sen pari vuotta sitten. Ajattelin sen helpottavan elämää,
mutta isäsi hääti sen ullakolle.
Hän oli oikeassa. Hankimme oikean kuusen.
Tänään. Ei mitään tekoroinaa.
Sinä olet pomo.
Mitä nyt?
Tiedän, että sinulla on paljon harteillasi,
mutta tarvitsen palveluksen.
Totta kai. Mitä vain.
Haluan sinun kirjoittavan isäsi muistokirjoituksen sanomalehteen.
Minunko?
Olet perheen kirjailija.
Kerropa se kustannusalalle.
Niin. Minun on mietittävä, mitä sanoisin.
He ovat tulossa. -Ketkä?
Painu alas, Sandy!
On tunnetusti kaksi tapaa -
suhtautua kiertäviin joulukuoroihin. Ensimmäinen tapa...
Joulukuoro!
...on pitää niitä lahjana maailmalle.
Toinen koulukunta taas... -Valot pois!
...johon meidän perheemme kuuluu,
pitää kuoroja maanpäällisenä vitsauksena,
aikavarkaina ja kärsivällisyyden koettelijoina.
Mitä teette? Se on vain joulukuoro.
Aivan. Se on kuin punkkilauma.
Kun ne pääsevät ovelle, niistä ei pääse enää eroon.
Menkää piiloon.
Vitsailetko?
En.
Pari päivää sitten olin varomaton, joten kuoro pääsi yllättämään minut.
He lauloivat kolme laulua ennen kuin pääsin pakoon.
He ovat täällä.
He ovat söpöjä. Katsokaa noita asuja.
Älä rohkaise heitä.
Minä lauloin lapsena joulukuorossa.
Miten saatoit?
En tiennyt.
Mutta emme voi jättää heitä ulos noin vain.
Kyllä voimme!
Hei!
Paljastuimme. Harhautan. Menkää.
Älä, äiti!
Pelastakaa itsenne! Menkää!
Äiti! -Pelastakaa lapset!
Tämä on ihan hullua. -Tule, mennään!
Täällä on yksi! -Heipä hei.
Isä! Tässä kirveessä on jotain vikaa.
Toimi nyt.
Moottorisaha auttaisi.
Lähdemme hakemaan kuusta. Nyt.
Oikeasti?
Tulkaa.
He pääsevät karkuun!
Anteeksi. Se oli ihanaa.
Hyvää joulua,
senkin kakkapökäleet!
Terrence!
Mitä mieltä olet? -Ihan kiva.
Kunhan olet...
Katsokaapa tätä. -Joulukuusia.
Eikö olekin hienoa? -On.
Hei. -Hei.
Pidän tuosta kuusesta.
Voinko auttaa?
Etsimme kuusta.
Pitkää, lyhyttä, laihaa, paksua?
Tiedän, kun näen sen.
Kertokaa, jos...
Jos näen sen. Aika niukka valikoima teillä, vai?
Miten niin? Täällähän on paljon kuusia.
Niin. -Ei, Mark.
Kaikki ovat kauniita.
Tulkaa tänne. Kuulkaa. -Mitä?
Isäni opetti minulle,
että näiden ihmisten kanssa on tingittävä, tai joutuu ryöstetyksi.
Kyse on nokkeluuden taistosta.
Ei saa näyttää, mitä ajattelee.
Pitää päästä pään sisään.
Aloitamme hyvin alhaisella tarjouksella.
Aivan törkeällä ehdotuksella.
Jos lähtee kävelemään pois, hän muuttaa mielensä.
Niin siinä aina käy.
Tajusitteko?
Seuratkaa esimerkkiäni. Mennään! -Selvä.
Mennään.
Löytyykö mitään?
Voisin tarjota ehkä,
kun valikoimakin on näin niukka,
kolme tai korkeintaan neljä taalaa -
tuosta yksilöstä.
Mutta eikö tuo ole...
Ei nyt, nainen! Aion kampata äijän tatamille ja ...
Myyty.
Kiitoksia. Käyn hakemassa lankaa.
No taatusti. Katsokaapa vain.
Hän ei mahtanut mitään. -Pääsin rumiluksesta eroon!
Heippa!
Oletko varma, että tämä mahtuu sisään?
Totta kai.
Perheeni oli haltioissaan.
Ihmeissään järjestämästäni spektaakkelista.
Eikö olekin hieno?
Kuusi pitäisi trimmata ennen sen tuomista sisään.
Se on vain sanonta. Ei kukaan trimmaa kuusia. Se on täydellinen.
Ihan kuin sillä olisi murrosikä.
Ei ihme, että saimme sen neljällä dollarilla.
On ihme, että sain neuvoteltua siitä elämäni kaupat.
Ryhdytään hommiin!
No niin. -Töihin siitä!
Koristeluaika!
Kaunis pieni enkeli.
Radio.
Radio. Entäpä tämä?
Ei mitään tärkeää?
Ei.
No niin. Kolme, kaksi, yksi...
Hei!
Liikaa punaista.
Pidän siitä.
Kippis!
Kippis sinullekin.
Parhaita syitä hankkia lapsia -
on laittaa heidät tekemään asioita, joita itse aikuisena ei halua tehdä.
Onko tässä hyvä?
Korkeammalle. -Vielä.
Tässä? -Ylemmäs.
Sisäänpäin. -Tässä?
Ylemmäs. -Sisemmäs ja ylemmäs.
Mikset vain osoittanut siihen?
Hyvältä näyttää.
Jatkakaa samaan malliin.
Miksette auta yhtään?
On kiva katsoa, kun te koristelette. -Niin.
Tuntuu vähän lapsityövoimalta, kun vain me koristelemme.
Ei se ole työtä. Emme maksa teille.
Niin.
Kippis!
Ripustat liikaa alaosaan.
En yletä korkeammalle.
Käytä tikkaita.
Varovasti, nuppuseni.
Pitele tikkaita.
Koko ajan!
Hyvin menee. Vähän ylemmäs.
Näyttää tosi hienolta. -Mitäs sitten?
Ikkunan puoli on vielä koristelematta.
Mummi! Nukutko sinä?
Lepuutan vain silmiäni.
Oli hauskempaa, kun kaikki osallistuivat.
Vaari aina auttoi kuusen koristelussa.
Arvatkaa mitä. Olette oikeassa.
No niin, tulemme auttamaan.
Latvakoriste!
Ei tuo ole enkeli. Meillä on aina enkeli latvassa.
Nyt on keksittävä jotain.
Ei täällä Hohmanissa.
Kulta, pitäisitkö tätä?
Tulkaa tänne mummin luokse.
Muikku koukkuun.
Tarvitsisin sopivan yhdistelmän mystiikkaa ja legendaa.
Hohman on tähtialuetta.
Jos ei ole tähteä latvassa, ei kannata edes yrittää.
Joulupukki kääntyy kannoillaan.
Hetkinen.
Minä improvisoin. Kehitän uusia perinteitä.
Kaikki hyvin. -Selvä.
Justiinsa näin. Näillä main,
jos ei ole tähteä, ei ole joulua.
Tartu nyt syöttiin.
Juuri noin.
Selvä.
Täydestä meni.
ISÄN MUISTOKIRJOITUS S. 16.4. - K. 19.12.
Lähdemme vartin päästä. -Selvä.
Miten täällä sujuu?
Loistavasti.
Katso tätä.
Nämä ovat ihan persoonattomia.
Tee siitä epäpersoonaton.
Siitä tulee viimeinen kerta,
kun useimmat ajattelevat häntä. Kovat paineet.
Niin.
Jos joku pystyy siihen, niin sinä.
Valmistaudun lähtöön.
Selvä. Tulen kohta. -Hyvä.
Ihmiseläimellä on hämmästyttävä kyky vältellä suurimpia velvollisuuksiaan,
jos lähettyvillä vain on mitään helpompaa tehtävää.
Älkää vastatko! Odotan tärkeää soittoa manageriltani.
Iltapäivää. Ralph Parker puhelimessa.
Hyvää iltapäivää, herra Parker.
Toivottavasti nyt ei ole huono hetki.
Ei.
Teidän korkeutenne.
Randy.
Ketä sitten odotit, presidentti Nixoniako?
Kaikkien hämmästykseksi pikkuveljeni Randy -
oli pärjännyt elämässään aika mukavasti.
Matkusti töiden takia ympäri maailmaa kuin mikäkin Rockefeller.
Miten äiti jaksaa?
Hän kertoi, että olet tulossa.
Ralph, kuule.
Ei ole helppoa päästä Intiasta Indianaan.
Mutta yrität kuitenkin, etkö vain?
Kyllä, olen lentokentällä. Odotan, että koneeni saapuisi.
Tyypilliseen tapaansa Randy kätki päänsä pensaaseen.
Miten äiti voi?
Sisarusten välinen hiljainen sääntö on,
että tietyissä poikkeuksellisissa olosuhteissa -
isku vyön alle ei ole vain reilua, vaan välttämätöntä.
Hän taitaa olla vahvistumaan päin.
Mitä tuo tarkoittaa?
Hän söi vihdoin jotain. Luojan kiitos.
Puolikkaan suolakeksin.
Suolakeksinkö? Eikö muuta?
Hän on yhä vuoteenoma.
Hei, äiti.
Hän kuitenkin puhui tänään.
Mitä hän sanoi?
Vain yhden sanan.
Hän sanoi: "Randy."
Olet kiireinen ja yrität kovasti päästä tänne.
Odota, Ralphie, älä!
Älä mene. -Hän on ylhäällä.
Älä mene, Ralphie.
Pitää mennä. Lykkyä tykö, Randy. -Älä sulje puhelinta.
On olemassa nikkaroijia, puuhastelijoita ja dilentatteja,
mutta he kaikki häviävät amatööreistä ärsyttävimmälle...
Huiskat.
...tosiharrastajalle.
Pakkasiko hän omat luistimensa?
Aina.
Näytät ihan prinsessalta.
Vaimoni oli itseoppinut taitoluistelija.
No niin, mennään.
Mennään.
Pidä hauskaa. -Heippa, äiti.
Hän muisti lahjakkaasti jokaisen luistelijan,
liikkeen ja pisteytyksen,
mutta oli liikunnallisesti täydellisen lahjaton.
Olen oikeasti hyvä, kunhan pääsen jäälle.
Oli yllätys, että nilkkasi petti, vaikka ne ovat niin tukevat.
Katso. Löysin nämä ullakolta. Aika hauskat.
Kiitos.
Jätän nämä sinulle, kulta.
Osaan tehdä temppuja ja sellaista.
Useimmat riitapukarit pitävät jouluna lomaa,
mutta asialleen omistautuneet huligaanit eivät lepää hetkeäkään.
Osaan jopa arabeskin.
Sekö se oli siinä kuistilla?
Kuin saalistajastaan tietämättömillä eläimillä Serengetissä,
oli Julien, Markin ja Delbertin huomio keskittynyt Bumpusin romuihin.
Hidasta! Saan matkapahoinvointia.
Mitä?
Sitten tapahtui jotakin väistämätöntä.
Mark! He palasivat! -Mene takapihalle.
Siinä he ovat.
Kannattaa juosta.
Tule, Mark. Äkkiä! -Nähdään myöhemmin.
Hän on jumissa.
Hei. Haluatteko leikkiä...
Lopettakaa!
Barbaarit! Ei minun vahtivuorollani.
Päästä hänet. -Sano se.
Sano se. Armoa. -En.
Sano se nyt vain. -Sano se.
Hyvä on, armoa!
Hei! Riittää!
Hänen isänsä. Pitää häipyä. -Juokse!
Vain vauvat tarvitsevat isää apuun. Ensi kertaan!
Oletko kunnossa? -Anna minun olla.
Äiti.
Ei hätää, kulta pieni. Kaikki on hyvin.
Nyt sinä sen teit. Olemme vapaata riistaa.
Pöljä.
Ei saa sanoa rumasti.
Lymysikö Delbertin tyhjän katseen takana salaista viisautta?
Pahensinko tilannetta suojelemalla heitä?
Isä, he tulivat takaisin!
Herttinen sentään. Ei Black Bartia ja hänen jengiään!
Vanha vihollisesi. Mitä me nyt teemme?
Me taistelemme.
KOURALLINEN LUMIPALLOJA
Tapaamme jälleen,
Ralphie.
Seuraa esimerkkiäni.
Tulta!
Pois tieltä!
Tapelkaa vastaan! Mitä oikein teette?
He ovat hyödyttömiä.
Ei Markia!
Isä, pelasta minut!
Ei!
Voi ei, isä!
Palaamme vielä, Ralphie.
Mutta silloin et ole paikalla pelastamassa heitä.
Häivytään!
Ralph!
Kuka nyt taistelee puolestamme, äiti?
Voisimme yhtä hyvin joutua kojootin kitaan.
Lapsiaan ei voi suojella loputtomasti.
Jossain vaiheessa heidän on pärjättävä itse.
Joulu oli saatava raiteilleen.
Mikäpä olisi siihen parempi paikka kuin Hohmanin suurin ja kaunein kauppa?
Katsokaapa. Higbee'sin jouluikkuna.
Haluatteko käydä katsomassa? Menkää vain.
Se on juuri sellainen kuin kerroit. -Aika kiva, eikö vain?
Ajan hammasta hämmästyttävästi kestänyt.
Higbee'sin jouluikkuna ei pettänyt.
Se lumosi niin nuoret kuin vanhatkin.
Tunsin joulun hiilloksen alkavan jälleen lämmitä.
Oli aika saada se täyteen liekkiin.
Kuka haluaa nähdä joulupukin?
Joo!
Hän on nyt sisällä. Mennään.
Hyvää joulua!
Mahtavaa!
Uskomatonta!
Niin oli. Luojan kiitos, se todella oli.
Menkää jonoon joulupukkia varten.
Nähdään tässä, kun olette valmiita. Jooko?
Joo. Heippa, äiti. -Heippa.
Joulu lasten silmien kautta -
herättää aikuisessa unohdettuja muistoja ja tunteita.
Älä anna potkia itseäsi naamaan.
Ei mitään.
Mitä meillä on?
Minulla on joulubudjetti ja tässä lista.
Selvä. -Pitäkää hauskaa.
Menen kahvilaan. -Heippa, äiti.
No niin. "Flexible Flyer F-23, Hungry Hungry Hippos, leikkiuuni."
Kaikki on siinä. -Valmiina?
Mennään!
Anteeksi kamalasti. -Oletko kunnossa?
Anteeksi. -Kaikki ovat kunnossa.
Nostetaanpa sinut ylös. -Anteeksi kamalasti.
Kiitos.
Siinä hän on. -Hei.
Meille kävi pikku onnettomuus.
Voi että. Istu siihen.
No niin. -Kiitos.
Voi luoja. -Ei hätää.
No niin, menen nyt. -Pärjäätkö sinä?
Ei hätää. Hoidan sen. -Lykkyä tykö.
Haluatko tällaisen? -Joo.
Haluatteko maistaa?
Ei.
Ei sitten.
Pidän tällaisista jouluostoksista.
Hyvin sivistynyttä.
Hyvää joulua. -Kiitos.
Sain palapelin ja kaikki pienet jutut.
Hyvä. Missä lapset ovat? -Hyvä alku.
Puolet on jo hoidettu.
Hyvä, anna mennä! -Selvä.
Mieheni hoitaa jouluostokset.
Hänelle sattui luisteluonnettomuus.
Ettekö halua maistaa?
Emme.
Hyvä on.
LEIKKIUUNI
Kaikkea sitä!
Hyvää joulua!
Jopas on villi tapaus.
Yksi tilaisuus.
Ei kiitos.
Selvä.
Hyvää joulua!
Seuraava? -Sinun vuorosi.
Tulehan nyt.
Ja et kyllä aio!
Voi luoja.
Hakekaa moppi.
Kirjoita kirje. -Huomenna uudestaan.
Ei pitäisi juoda näin paljon tyhjällä vatsalla.
Minulla on karkkia laukussa.
Mene jo, jooko?
AUKI
Hyvää joulua!
Sinäkö siis olet oikea joulupukki?
Tätä taas.
Kyllä olen.
Poroja. Kuinka monta? -Kahdeksan.
Tuhmat lapset. Mitä he saavat? -Hiiliä.
Virallinen nimesi? -Kristopher Kringle.
Pohjoisnapa. Pituus- ja leveyspiiri?
Yhdeksänkymmentä pohjoista ja kolmekymmentäviisi länttä.
Olet taitava. Olet erittäin taitava.
Niin olen.
Latvakoriste. Tähti vai enkeli?
Älä nyt mokaa tätä.
Tähti!
Kunnon kaveri. -Sinä olet oikea joulupukki.
Niin olen!
Okei. Haluan...
Kissa onnistuu, mutta sen toisen suhteen olet omillasi.
Sovittu.
No niin, sitten mennään. Hyvää joulua!
Hei, pukki. Mikä se toinen juttu oli?
Tyttö pyysi jäähdytintä vuosimallin -66 Plymouthiin.
Päästä irti!
Teitkö sen?
Te ette uskoneet, että hän pystyisi siihen.
Kulkuset, Batmanit Robinit matkaan käy
Autostaan rengas tippui Jokerikin karkuun pääs
Hemmetin jäähdytin!
Ei voi olla totta. -Ei taas.
Ralphie-raukka.
Muna. -Niin.
Ne ovat loppu.
Ei voi olla totta.
Asettukaa mukavasti. Tässä voi mennä hetki.
Sen täytyy antaa jäähtyä itsekseen. -Eikä.
Äiti, saammeko leikkiä lumessa?
Miksipä ei?
Ottakaa hanskat.
"Ei, kulta, otetaan Plymouth."
Ei sitä noin tehdä.
Pitää tiivistää, jos haluatte pallon lentävän.
Minä näytän. Se pitää tiivistää.
Olettehan te nyt ennenkin tehneet lumipalloja.
Jos haluaa heittää kauas, pitää tiivistää.
Mitä tiiviimpi, sitä pidemmälle se lentää.
Näin.
Tällä tavalla. Onnea koitokseen.
Tällä tavallako?
Kysymys kuuluu: onko teillä tarpeeksi ammuksia?
Mitä minä tein?
Olet hänen rikostoverinsa. Lumipallosota!
Minua ei kannata haastaa.
Heitä se takaisin.
Hakkaa ne, Ralphie!
Antakaa tulla.
Entä nilkkasi?
En tunne kipua. -Kenen puolella olet?
Minä ja Mark. Sinä ja Julie.
Selvä pyy.
Hyvä, äiti. -Lopeta. Suojaan.
Odottakaa minua.
Odota.
Autoon, äiti!
Hyvä idea.
Ei, mene suojaan. Juokse.
Ette varmasti osu!
Lyödäänkö vetoa? -Osumme!
Ettepäs! -Niinkö? Katsopas tätä!
Hyvä, isä!
Voi luoja! Tapoin Julien!
ENSIAPU
Ajoit kolmen stop-merkin ohi.
Kiitos, Mark.
Tässä tulee isäsi.
Kaikki ulos.
Hän on ihan kunnossa. Tulehan, nuppuseni.
Olemmeko kotona? -Olemme sairaalassa, äiti.
Menisitkö sisään sairaalaan?
Menettääkö hän silmämunansa?
Ei hän menetä mitään. Mene sisälle.
Sinä todella näytit hänelle.
Olin paikalla. -Ihan rauhassa nyt.
Kaikki tulee kuntoon. -Hän on kunnossa.
Ei ole kohteliasta tuijottaa.
Katsokaapa tuota.
Olen kyklooppi.
Mennään kotiin. Laitan siihen Bactinea.
Anteeksi, nuppuseni.
Ei hätää, kulta.
Lääkäri sanoi, että se paranee parissa päivässä.
Parempi katsoa kuin katua. Silmään ei saa nyt joutua mitään.
Esimerkiksi lumipalloa?
No niin, mennään kotiin. Pääset turvaan.
Ralph.
Onko meidät ryöstetty?
Mieleni kamppaili sen synkän tosiasian kanssa,
että jokainen jouluksi varattu dollari oli jo käytetty.
Oli enää kolme päivää jouluun, eikä meillä ollut mitään.
Ei mitään! Ei yhtään mitään!
Ainoa hyvä puoli...
Sattuiko? -Ei.
Lapsilla ei ollut aavistustakaan.
Helvetin helvetti.
Niinpä.
Mahdottoman tilanteen edessä tein,
mitä kuka tahansa kunnon vanhempi tekisi:
jätin ongelman huomioimatta ja toivoin sen katoavan.
Ralph Parker tässä.
Soitin vain kertoakseni,
että jatko-osani käsikirjoitus on pian valmis.
Siinä menee muutama päivä.
Jos sillä on vaikutusta...
Emme ole kuulleet...
Eikö mitään?
Yksi mahdollisuus.
Selvä. Saivatkohan he lähettämäni hedelmäkorin?
Tiedetään. Olen ryhtymässä siihen.
Muistokirjoituksesta tulee upea,
mutta meidän pitää nyt keskittyä jouluun.
Mikään ei olisi minusta hauskempaa.
Olen aika ahdistunut niistä hirviöistä,
jotka varastivat lasten lahjat.
Minulla oli kaikki. Joka ikinen lahja.
Olit aikamoinen näky Higbee'sissä.
Niin olin.
Mutta sitten päädyimme lumipallosotaan.
Kaikilla oli kivaa, ja Mark sanoi: "Et varmasti osu minuun."
Ja Julie vain ilmestyi.
En nähnyt. Hän teleporttautui.
Et tarkoittanut mojauttaa tytärtämme päähän.
Jukra.
Isäni sai tämän kaiken näyttämään niin helpolta.
Niin hyvät vanhemmat tekevät. Mutta ei se helppoa ollut hänellekään.
Laskin käyttörahamme -
ja kaiken, mitä joulubudjetista jäi yli,
ja saamme yhä hankittua pari lahjaa lapsille.
Paljonko meillä on?
Kun laskee kolikotkin,
niin 21 dollaria ja 17 senttiä.
Tilanne oli odotettua pahempi.
Tämä oli uusi pohjakosketus,
joka pakotti meidät yrittämään vanhemmuuden vaikeimpia keinoja:
madaltamaan lasten odotuksia.
Hei, lapset.
Ajattelimme, että tänä jouluna voisi olla kiva -
keskittyä enemmän kiitollisuuteen.
Niin. -Vai mitä?
Mitä on tekeillä?
Se oli nopeaa.
Halusimmekin puhua siitä.
Joulussa ei ole kyse lahjapaljoudesta.
Eikö muka?
He ovat jäljillä.
Ei, Mark.
Tämän takia. Tämä kuuluu jouluun, eikö?
Ja ehkä parasta -
on syödä yhdessä ihanaa itse tehtyä ruokaa.
Hyvä yritys.
Saammeko lahjojen sijaan laatikoita?
Ei toki. Äitinne yrittää auttaa minua sanomaan,
että lahjoja on, mutta ehkä ei ihan niitä, joita toivoitte.
Eikö joulupukki tulekaan?
Perääntykää! Pakoon!
Ei, tulee toki.
Joulupukki tulee aina. -Niin.
Haluamme vain, että pidätte yhden asian mielessä.
Älä sano sitä.
Ajatus on tärkein.
Hän sanoi sen! Lapset haistavat tuon valeen kilometrien päähän!
Joulusta tulee siis ihan tyhmä?
Tiesin sen! En saa sitä kelkkaa, vai mitä?
Vähemmän kiukuttelua ja enemmän kiitollisuutta, herraseni.
No, ainakin viesti meni perille.
Voitko mennä Markin perään?
Anteeksi.
Haluatko pelata ristiseiskaa?
Entä mustaa maijaa?
Ei kiitos.
Minun täytyy selvittää yksi tärkeä juttu.
Mennään kävelylle.
Tule.
Tuoppi isälle, Shirley Temple pojalle.
Joululle.
Kippis.
Shirley Templen nerokkuus.
Vain pari simppeliä raaka-ainetta, ja lapsi tuntee olonsa aikuiseksi.
Kaiken tällä viikolla kokemasi jälkeen -
talo tarjoaa.
Taloko tarjoaa?
Et.
Miten joulu sujuu, poika?
Ihan hyvin kai. Yritän keskittyä kiitollisuuteen.
Onpa halpamaista, Ralph.
Oletko ollut baarimikkona, Mark?
Olen kymmenen.
Tarpeeksi vanha. Tule tänne taakse.
Onko täällä mitään? Ei mitään.
Katsopas sinua!
Tule mukaan.
Mitä haluat? Olen menossa ruokkimaan hummeria.
Löysin koiranpentusi.
Se varmaan karkasi.
Mikä tässä on taka-ajatus?
Jos haluat söpön pentusi takaisin, haluan siitä palkkion.
Millaisen palkkion?
Tällä lailla.
Eikä!
Kyllä vain.
Hyvin menee. Sinne vain.
Kiitos. Olet hyvä tyyppi.
Vastaa siihen, Mark.
Haloo?
Hetkinen, niin tarkistan. Onko Junior täällä?
Junior Kissel?
Ei valitettavasti.
Täällä ei ole ketään Junioria.
Hyvää joulua teillekin. Hei hei.
Hyvin hoidettu.
Hän on mahtava.
Hän on lahjakas.
Hyvin tehty, poika.
Hieno homma.
Olut ja kamarasipsejä. Laita piikkiin.
Kamarasipsit ovat loppu.
Millainen baari tämä oikein on?
Viime viikolla täältä ei saanut maissipähkinöitä.
Kannattelemme kaveria,
joka juo aina vain piikkiin eikä kunnioita paikkaa.
En pidä äänensävystäsi.
Vaikka hän ei sitä myöntäisikään,
syvällä sisimmässään Flick kantoi Schwartzille kaunaa -
siitä, mitä tapahtui kauan aikaa sitten.
Millainen äänensävy olisi mieleenne?
Saattaisit viihtyä paremmin -
naapurikorttelin The Knight Capissa.
The Knight Capissako?
The Knight Cap kuului Danten baarien alimpaan kastiin.
The Knight Capissa?
Luuletko?
Näin veikkaan.
Niinkö? -Niin.
Peru puheesi.
Miksi? -Vannon äitini kautta.
Peru puheesi! -Niinkö?
Entäpä jos minä perun puheeni, ja sinä lasket Rampilla?
Rampilla? Kukaan järkevä ihminen ei laskisi sillä.
Oletko aivan tuiterissa?
Olen aikuinen. En laske Rampilla.
Flick oli ajatellut jo pidemmälle.
Annan piikkisi anteeksi.
Schwartz-paralla ei ollut vaihtoehtoja.
Välttääkseen nöyryytyksen muun rupusakin edessä -
Schwartz tuli sinetöineeksi kohtalonsa.
Kiinni veti. -Selvä.
Kaikki ulos! -Mennään, isä!
MENIN RAMPILLE PALAAN 20 MINUUTISSA
VAROITUS: ARMEIJAN ALUE
Ramppi oli armeijan hylätty rakennuskokeilu.
Talvisin se muuttui jäiseksi kauhuluiskaksi.
Rampilla laskeminen oli kuin suora reitti omaan hautaansa.
Voihan... -Mitä sanoit?
En mitään.
Omat hautajaisesi.
Laskeeko hän tuolla?
Mitä oikein tuijotatte? Typerät kakarat.
Hän on järjiltään.
Jatka vain. Kapua sinne ylös.
Aloita jo! Alkaa tulla kylmä.
Mitä oikein yrität?
Hän aikoo jänistää. Ei huolta.
Tämä on hullua.
Hän antaa piikkini anteeksi.
Aiotko laskea Ramppia alas,
vai seisoskelemmeko vain jäätymässä?
Jos kosto on parhaimmillaan kylmänä, niin tämä oli pakasteateria.
En tapa itseäni tällaisen takia. Hullua!
Hei, Schwartz! Minä haastan sinut!
Jos Schwartz perääntyisi nyt,
hän ei enää voisi näyttää naamaansa Flickin kievarissa.
Tai ehkä koko Hohmanissa.
Hän on nalkissa.
Meidän kannattaa siirtyä pois tieltä.
Kyllähän hän selviää tästä, vai mitä?
Mennään pois tieltä.
Hän tekee sen. -Antaa mennä nyt.
Geronimo!
Schwartz.
Herää, Schwartz.
Onko hän elossa?
Luulisin. En tiedä. Herää nyt.
Schwartz.
Mikä löyhkä!
Luulimme, että menetimme sinut.
Onnistuinko? Sainko piikkini anteeksi?
Niin, mitä sanot, Flick?
Piikkisi on annettu anteeksi.
Nyt kotiin.
Selvä. Mutta ensin otetaan juomat.
Laita minun piikkiini.
Urheuden, ylivoiman ja juomauhrin yllyttämänä -
baarikärpäset ottivat asiat omiin käsiinsä.
Minun pulkkani! -Älä viitsi.
Kuka tahansa järkevä ihminen tietää, ettei yli 40-vuotiaan pidä laskea mäkeä.
Mutta he eivät olleet järkeviä.
Poiskaan ei voinut katsoa.
Tehkää tietä!
En ollut nähnyt niin paljon talviajan uhreja sitten Korean sodan.
Katso tätä, isä!
Mark, älä!
Varo!
Ohjaa!
Hidasta.
Voi luoja! Tapoin Markin!
Hei, onpa myöhä.
Menikö Markin kanssa kivasti?
Kutakuinkin.
Hyvä. Hoidin lahjat.
Kiitos.
Eipä kestä.
Hyvää yötä.
Mark muuten mursi kätensä.
Äitini oli luovimpia -
ja häikäilemättömimpiä Scrabblen pelaajia koko Keskilännen alueella.
Kaikki ymmärsivät välttää yhteenottoa hänen kanssaan.
Sandy sen sijaan...
En usko, että bajiljoona on oikea sana.
Onpas. Käytit sitä juuri itse lauseessa.
Siitä saa kaksinkertaiset pisteet -
ja seitsemästä palasta bonuspisteet eli yhteensä 50 pistettä.
Hetki vain.
120 pistettä.
Tiesittekö, lapset, että kun isänne oli ikäisenne,
hänellä oli samankaltainen ongelma, mutta hän ratkaisi sen?
Scut Farkusin tapaus.
Niinkö? -Mitä tapahtui?
Hän hakkasi sen kakaran ihan kunnolla.
Isäkö hakkasi jonkun?
Onko se totta?
Onko sitä muka vaikea uskoa?
Ralph...
Kiusasiko hän sinua sen jälkeen?
Ei.
Teidän pitää ratkaista tämä. Ette voi vain olla uhreja.
Piironki.
Ei se ole sana.
On. Hieno sana lipastolle.
Sinulla on sellainen.
Ei todellakaan ole.
Indianassa sitä sanotaan senkiksi.
Hae takkisi.
Miksi?
Sain ajatuksen.
Pii. Viisi pistettä.
Voi pojat! Kokonaiset viisi pistettä Sandylle.
Hirvittävä.
Kaamea.
Ikkuna oli sulkeutumassa, ja kaipasin hyviä uutisia.
Kaikki toivoni oli viimeisen kustantamon varassa.
Reuben tässä.
Hei, Reuben. Ralph täällä taas.
Oletko jouluaattona vielä toimistolla?
Onpa omistautunutta. -Niin.
Soitin vain tarkistaakseni vielä kerran ennen joulua.
Ei vieläkään mitään.
Vai niin.
Se siitä. Minulla oli tilaisuuteni, ja nyt olin saanut vastauksen.
Oletko kunnossa?
Olen.
En.
Se muistokirjoitus on vaikein asia, jota olen koskaan kirjoittanut.
Sain juuri tietää, miksi. En ole kirjailija.
Kysy vaikka kustantamoilta.
Ketään ei kiinnosta. Kukaan ei halua kirjaani. Se on ohi.
Voi, Ralphie.
Ja entä muistokirjoitus sitten?
Miten kenenkään elämä tiivistetään yhteen kappaleeseen?
En pysty siihen.
Ralphie.
Ralphie, katso minua.
Unohda kustantamot ja kappaleet.
Älä yritä kirjoittaa täydellisesti.
Elämä ei ole täydellistä.
Isäsi ei todellakaan ollut täydellinen.
Kirjoita miehestä, jota rakastat.
Tai älä. Päätät itse.
Vaaleanpunainen painajainen.
Se on lamppu!
Minulla oli tällainen kahdeksanvuotiaana.
Uskomatonta kyllä, pato oli murtunut.
Kun menin itse pois tieltä,
sanat ja tunteet alkoivat vyöryä paperille.
Sormillani oli kiire pysyä muistojeni vauhdissa,
kun ajattelin isääni.
MINUN ISÄNI KIRJOITTANUT RALPH PARKER
Hei.
Oletko kunnossa?
Itse asiassa olen.
Hyvä.
Mitä puuhaatte?
Emme mitään!
Jokaisen "ei-mitäänin" takana on aina "jotain".
Nyt he tulevat. -Katso! Uusi lumiukko!
Heippa!
Voihan...
Juku, mitä kävi, kaverit?
Niin, kaverit. Törmäsittekö johonkin?
Kantoon, ehkä?
Tämä on minun. Kiitos vain.
Isä tappaa meidät.
Hän pissasi housuun!
Enpäs!
Kylläpäs.
Nauru. Ihmisen aseista terävin.
Kykenevä kutistamaan jättiläisen hiireksi.
Pissasitko oikeasti housuun? -Turpa kiinni.
Hyvin hoidettu.
Minulla on moottorikelkka.
Hetkinen, hyvät ihmiset.
Pohjois-Amerikan ilmapuolustuksen tutka on juuri havainnut -
yötaivaalla tuntemattoman lentävän esineen.
Se suuntaa etelään Yhdysvaltain mantereelle -
todella nopeaa vauhtia. Toistan...
Onko se, mitä luulen?
Tutka vastaanotti signaalin,
joka on lähetetty Pohjoisnavalta.
Se on joulupukki!
Arvaa mitä. Niin taitaa olla.
Vihdoin olimme enää yhden yön päässä joulusta.
Olin saavuttanut tavoitteeni.
Aamuun mennessä työni olisi...
Tähti meni sirpaleiksi.
Eikä vain sirpaleiksi, vaan lasipölyksi!
Saammeko sen korjattua?
Voi nuppu.
Sanoit, ettei joulu tule ilman tähteä.
Ei se haittaa. Joulusta tulee silti hieno.
Ei! Sanoit, ettei joulupukki tule, jos ei ole tähteä.
Nuppuseni.
Sanoinko minä niin? -Sanoit!
En tiennyt, että näin kävisi.
Tiesin sen. Ei joulua.
Tiedättekö mitä? Minä menen ulos.
Ja hankin meille tähden. Vielä paremman.
Nyt on jouluaatto.
Pitänee kiirehtiä.
Kaikki paikat ovat kiinni.
Kuulit, mitä hän sanoit. Minne aiot mennä?
Minä korjaan tämän.
Anna nyt olla.
Enkä anna!
Aion hankkia meille tähden.
Ja vietämme ihanan joulun!
Ei. Menkää pois. Ei nyt.
Ei nyt, hitto soikoon! Häipykää.
Menkää pois.
SULJETTU
Kaupungin valojen hiipuessa myös toivoni hiipui.
"Murtovarkaus" on -
aina kuulostanut kovin synkältä.
Sen sijaan "kaverilta lainaaminen" -
kuulostaa ystävälliseltä naapuritoiminnalta.
SULJETTU JOULUKSI MENE KOTIIN JUOMAAN
Jos Flick olisi täällä, hän päästäisi minut sisään.
Mutta koska hän ei ollut paikalla...
Jumankauta.
Ei voi olla totta!
Voitto!
ANTEEKSI! MAKSAN IKKUNAN
Tähti muassani saatoin palata voitokkaana ihailevan perheeni luo.
Joulu olisi pelastettu.
Sinä siinä! Pysähdy!
Kädet ylös.
Ei hätää. Omistaja on tuttuni.
Oli vain pakko lainata joulutähteä. Jätin siitä lapun.
Vai jätit lapun. Tuota en olekaan ennen kuullut.
Hetkinen.
Enkös minä tunne sinut?
Scut Farkus.
Siinä hän seisoi keltaisine silmineen.
Voi luoja, hänellä oli vieläkin keltaiset silmät!
En ollut puhunut Scutille sen jälkeen,
kun ihmeellisesti sain hakattua hänet vuosikymmeniä sitten.
Sano: "Setä!"
Ehkä hän ei tunnistaisi minua.
Ralph Parker.
Hitto!
Murtovarkaus. Enpä olisi sinusta uskonut.
Voin selittää.
Mene autoon.
Kun vihollinen ottaa vangiksi, ei pidä näyttää pelkoa.
Ystävysty kaappaajan kanssa ja kehitä välillenne side.
Kauanko siitä oikein onkaan? 20 vai 30 vuotta?
33. Jos nyt joku laskee.
Se siitä. Scut laittaisi minut lukkojen taa ja heivaisi avaimen.
Mitä perheelleni kävisi?
KYMMENEN VUOTTA MYÖHEMMIN...
Kuka siellä?
Sait vieraita.
Kuoleman koura koskettaa.
Sandy! Näytät upealta.
Tuntuukin upealta. Paremmalta kuin koskaan.
Mark? -Hei, isä.
Miksi puhut noin?
Nyt häntä kiinnostaa.
Et tullut enää kotiin, isä. Asiat lähtivät luisumaan aika huonosti.
Julie, sinäkö siinä?
Toin sinulle lahjan.
Mitä silmällesi kävi?
Pidit kyllä yhden lupauksen, Ralph.
Se oli joulu, jota emme unohda.
Emme unohda!
Auts!
POLIISI
Taisimme ajaa poliisiaseman ohi.
Älä siitä huolehdi.
Älä huolehdi? Olin erittäin huolissani.
Vankilan voisi unohtaa. Scut aikoi tappaa minut.
Vaikutat aika säikyltä, Parker.
Minäkö? Olen ihan kunnossa.
Ja silti murtauduit baariin jouluaattona?
En halunnut tehdä niin. Oli pakko.
Tarvitsin tähden kuuseen perhettäni varten.
Tuossa ei ole mitään järkeä.
Lapsena elämä oli yksinkertaista.
Kaikki oli pelkkää lystinpitoa. Eikö vain?
Loputonta naurua.
Nyt minulla on omia pikku pirulaisia,
jotka ajelevat kaiken päivää typerällä moottorikelkalla.
Minusta he ovat pahempia kuin mitä itse olin.
Älähän nyt. Sinähän olit hirmu kiva.
Mitä oikein höpisin? Järkeni oli sumea.
Viimeiset sanani olivat pelkkiä valheita.
Farkus, missä olet? Kuuletko minua?
Voi ei, miten hän aikoi tehdä sen?
Viiltelemällä? Hautaamalla elävältä?
Keskiaikaisella leuanmurtajalla? Roviolla? Jyrällä?
Piraija-altaassa?
Perillä ollaan, Parker.
Se siitä. Hyvästi.
Tämähän on kotisi, eikö vain?
Niin, juu. On.
Murtauduit Flickin läävään. Taidat todella tarvita sitä tähteä.
Niin tarvitsen.
Arvostan imarteluasi,
mutta me molemmat tiedämme, että olin lapsena aika hirveä.
Aika? -Yritin vain olla kovis.
Tiedäthän, niin kuin isäni.
Mutta kun palautit minut maanpinnalle, aloin ajatella asioita.
En ole varma, mihin tämä johtaa.
Tiedäthän? Jätin sitten kaiken sellaisen taakseni.
Ja katso minua nyt.
Olen hyvis.
Olen sinulle palveluksen velkaa.
Hei.
Hyvää joulua, Ralph.
Hyvää joulua, Scut.
Jos joku toinen olisi tullut paikalle,
niin viettäisit koko viikonlopun putkassa. Mietipä sitä.
Löysit tähden.
Niin.
Kaipaan häntä, äiti.
Niin minäkin.
Mutta tiedän, että hän on täällä.
Hoidan sulakkeen.
Ei, mene nukkumaan.
Minun täytyy opetella tekemään nämä jutut jatkossa itse. Pärjään kyllä.
Selvä. -Menehän nyt.
Menossa koko ajan. -Hyvä on.
Ole varovainen, äiti. -Hyvää yötä, Ralphie.
Hyvää yötä.
Herätkää!
Kuusen alla on lahjoja. Mennään katsomaan. Tulkaa!
Olemme hereillä. Selvä.
Äkkiä nyt! -Alakertaan.
Katso, Julie!
Isä, sinä teit sen! Löysit tähden, ja joulupukki on käynyt!
Katsokaa. Mahtavaa. -Onko tuo kaljamerkin logo?
Älä kysy.
Hyvää joulua!
Hyvää joulua. -Hän söi piparit!
Hyvää huomenta! -Ja lahjasukat ovat täynnä.
Hankitko ylimääräisiä lahjoja? -En. Entä sinä?
En.
"Ralphille. Rakkaudella, isä."
"Julielle. Rakkaudella, vaari."
Äiti, nämä kaikki ovat isältä.
Niin. Kun menin illalla kellariin -
vaihtamaan sulaketta, löysin nämä.
Hän varmaan hankki ne aiemmin.
Se oli häneltä hyvin tehty.
Niin oli.
Avataan lahjat. -Joo.
Avasimme jokainen vuorollamme isäni antamat lahjat -
ihastellen niiden takana ollutta ajatusta.
Leikkiuuni. Nyt voin tehdä joulupipareita.
Niin. -Tässä on tupsukin.
Tosi nätti.
Onpa pehmeä.
Mustekynä.
Miten hieno.
Katsopas tuota.
Flexible Flyer F23 Yankee Clipper!
Mistä hän tiesi?
Hän aina tietää.
Juuri, kun näytti siltä, että vain isä puuttui kuviosta,
hän oli siinä, ihan kuin aina ennenkin.
Vau, onpa hieno.
Voi pojat.
Revimme loput lahjat huolettomasti auki.
Nyt isä ei enää voi heittää sinua silmään.
Se oli vahinko.
Jotkut olivat äidiltä. Joulusukat joulupukilta.
Ja loput olivat Sandyn kekseliään rahankäytön tulosta.
Juhlakalenteri. Disco.
Aikamoista.
Lahjojen hinta ei kiinnostanut, sillä,
enkä voi uskoa sanovani näin, mutta ajatus oli tärkein.
Hän murtaa pian toisenkin kätensä. -Ehkä.
Minulla on jotain sinulle, isä.
Lahjat ovat mahtavia. Kiitos! -Eipä kestä.
Hyvää joulua.
Mitä? Voi että.
Jäähdytin. Mistä oikein...
Kiristin Delbertiä. Ihan helppoa.
Hyvä tyttö.
Kiitos, nuppuseni. Se on mahtava.
Delbert Bumpus. Loputon ilonlähde.
En malta odottaa.
En minäkään.
Ei ennen kuin laatikot on syöty.
Hoidetaan homma. Kaksi lautasta, kaksi haarukkaa. Aloittakaa.
Oletko tosissasi? -Olen. Menkää.
Saatte vähän lihaa luiden ympärille.
Tämä ei lopu ikinä. -Tiedetään.
Olen tässä miettinyt.
Vuosi ei oikeastaan ole kovin pitkä aika.
Kirjailijan uran rakentaminen...
Ei, kulta. Sovittu mikä sovittu.
Ja se oli oikea lahja.
Tammikuussa palaan töihin. Eikä se haittaa.
Selvä.
Menestyksen puute ei haitannut minua.
Se kirpaisi, että uskoin -
minulla olevan jotakin merkityksellistä sanottavaa.
Ralphie!
Hyvää työtä!
Okei.
Hei, Ralphie! Pidimme vaimon kanssa tarinastasi.
Sanomalehdessä. Se oli mahtava.
MINUN ISÄNI KIRJOITTANUT RALPHIE PARKER
Tässä on minun tarinani. Miten he saivat sen?
Älä minua katso.
Minä annoin sen.
Mitä höpiset?
Eilen, kun ryntäsit ulos, sanomalehdestä soitettiin.
He halusivat muistokirjoituksen.
Joten lainasin äitisi autoa ja vein sen toimitukseen.
Se ei ole muistokirjoitus.
Tiedän. Niin päätoimittajakin sanoi.
Luin sen. Se on paras kirjoittamasi työ.
En halunnut antaa heille -
sitä kolmen lauseen kyhäelmää, joka oli vihossasi.
Minä vastaan.
Haloo? Kyllä, hän on tässä.
Se on sinulle.
Kuka se on?
Se on lehden päätoimittaja.
Haloo?
Kyllä, on minulla.
Selvä.
Kiitos.
No, mitä hän sanoi?
Hän halusi tietää, onko minulla muita tarinoita.
Ralph, sinä teit sen.
Minä tein sen!
Tein sen ihan oikeasti!
Minun tekstini julkaistiin ihan oikeasti. Ja lisääkin halusivat.
Minä avaan.
Hän sanoi vielä, että se on syndikoitu.
Mitä se tarkoittaa?
Juttu menee kaikkiin lehtiin.
Chicagossakin? -Kyllä.
Mennään lukemaan se.
Odota minua!
Kiitos, kulta. -Ei kestä.
Ralphie, sinulle on vieraita. -Mene.
Okei.
Kuka siellä on, äiti?
Siinä hän on. Hohmanin oma Ray Bradbury.
Hyvää työtä, kaveri.
Niin, mahtavaa kamaa. -Kiitos.
Äiti rakasti sitä. Luin sen hänelle kahdesti.
Kiitos tarinasta.
Hei, Larry. -Hyvä tekosyy päästä pois kotoa.
Niinpä. -Mitä tykkäätte laatikkoruoista?
Ihan parhaita.
Olette varmaan nälkäisiä.
Laatikkoa. -Kyllä, kiitos.
Syödään.
Hyvää joulua kaikille!
Kun sana levisi,
puoli naapurustoa tuli käymään.
Äitini toivotti tervetulleeksi kaikki paitsi joulukuorolaiset.
Otatko? -Ralph...
Mitäs täällä tapahtuu?
Randy!
-Äiti!
Hyvää joulua, isoveli. -Pääsit perille.
Niin. Vai suolakeksi?
Randy-setä!
Hei, riiviöt! Mitä kuuluu?
Kiva nähdä.
Käykääpä katsomassa, mitä matkalaukussa on.
Hankin lahjoja matkan varrelta.
Sandy, hei! -Randy, hyvää joulua!
Toivomani kissapehmo!
Siistiä! Sapeli.
Ei, älä. -Varo siskoasi.
Mikä täällä haisee?
Laatikot. Mennään syömään. -Joulunako?
Tarvitsemme lisää astioita.
Lisää tuoleja.
Kaikki kerääntyivät pöydän ääreen, käärivät hihat -
ja löysyttivät vyötään.
Laatikot eivät mahtaneet mitään,
kun paikalla oli pohjattomana kaivona tunnettu Larry Novak.
Jee!
Kalkkuna on valmista.
Tehkää tilaa kalkkunalle.
Kokonaisuutta katsoen -
joulu ei ollut niin täydellinen kuin olin kuvitellut.
Vaimollani oli kainalosauvat, pojallani murtunut käsi,
tytär puolisokea, lahjat varastettiin, ja kirjani floppasi.
Jotenkin kuitenkin vastoin todennäköisyyksiä,
kaikkien pään- ja sydänsärkyjen jälkeen,
talo oli jälleen täynnä elämää, naurua ja rakkautta.
Isä olisi ylpeä.
Hitsi vie, Ralph. Sinä onnistuit.
Mitä mieltä olet, äiti?
En ole lukenut sitä vielä.
Mitä?
Halusin kuulla sen poikani, kirjailijan, lukemana.
Niin, isä. Lue se.
Niin.
Tulkaa tänne.
"Minun isäni.
Minun isäni ei vain juhlinut joulua, hän uppoutui siihen.
Hän herätti sen eloon perheelleen.
Etenkin yksi joulu erottui ylivoimaisena.
Kaikki alkoi vanhasta kunnon talostamme Cleveland Streetillä.
Joulu oli tulossa. Suloinen, loistava, ihana joulu,
jonka ympärille lapsen koko vuosi kietoutui.
Keskusta oli valmistautunut -
bakkanaaliinsa, joka juhlisti rauhaa maan päällä ja ihmisten hyvää tahtoa.
Mutta mikä tärkeämpää erään pojan kannalta,
pyrkimystä hankkia lahjoista halutuin -
yhdeksänvuotiaan silmin."
Joululahjojen Graalin malja.
Red Ryder, 200 laukauksen ilmakivääri.
JOULUTARINAN JOULU
Tekstitys: Nora Tamminen