Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Som liten vill du ha den perfekta julklappen.
Som förälder vill du att julen ska bli perfekt.
Men ibland, om vi har tur,
lyser julstjärnan på oss under ett sällsynt ögonblick.
Hur vi reagerar på dessa ögonblick kan besegla vårt öde.
EN JULIG JULBERÄTTELSE
Där är den. Vår enkla boning på södra sidan av staden.
Precis som jag minns,
i sin gula, orange och avokadogröna härlighet.
Livet går fort.
En dag sparkar du burkar med Flick och Schwartz.
Och utan att du vet ordet av
betalar du skatt och har grått hår.
Oavsett hade jag siktet inställt på ett högre syfte.
Jag skulle uppnå det med Sandy vid min sida.
Även om tiderna var svåra hade vi allt vi behövde.
Det var åtminstone vad vi sa till våra barn, Mark och Julie.
Tänk om det är brinner i eldstaden?
Tomten är brandsäker.
Tänk om eldstaden är för liten?
Han smyger in genom fönstret.
-God morgon. -God morgon, mamma.
-God morgon. -Tänk om fönstret sitter fast?
Han har smörjmedel.
Tänk om fönstret är för litet?
Han suger in magen.
Ät er frukost.
-Okej. -Ja, mamma.
Medan barnen räknade ner dagarna till jul...
JULSAKER JULDEKORATIONER
...hade jag bråttom.
Vi hade sparat tillräckligt för att ge mig ett år
att skriva nästa stora amerikanska roman.
Alla får sin chans
och när din kommer måste du ta den.
Inget kunde stoppa mig nu.
Pappa! Vi har slut på mjölk.
Vad?
Fel av mig.
Jag glömde att köpa mer.
Men har ni någonsin ätit era goda flingor med...
Apelsinjuice?
Ingen? Ni vet inte vad ni missar.
Fyll skålen med chokladpuffar och häll i lite läcker apelsinjuice.
Och sen...
Så äckligt.
Utsökt.
Varsågod, älskling.
Tänker du prova det?
-Du först, mamma. -Nej.
Pappa! När kan vi ta ut strumporna?
Låt oss vänta på farfar. Han älskar sånt.
Ni kan göra det tillsammans.
Ängeln! Hon är så vacker.
Det är nästan jul och vi har inget träd för vår ängel.
Jag vet, älskling. Vi ska köpa ett träd
så fort farmor och farmor kommer. Två dagar till.
Jag har väntat jättelänge.
Varje år körde mina föräldrar den långa vägen till Chicago,
så att vi alla kunde fira en storstadsjul.
Men till dess kunde jag fokusera på min dröm.
-Hur ser jag ut? -Som en författare.
Hörni, ungar.
-Lycka till. -Lycka till.
Lycka till.
God morgon.
Jag var tvungen att bli publicerad i slutet av året,
annars skulle jag återvända till jobbet.
Jag hade skickat mitt manuskript till 16 tursamma förläggare
och 14 av dem gav mig ett entusiastiskt...nej.
Året var nästan över
och jag behövde desperat goda nyheter.
Mr Parker, vi brukar hantera den här typen av möten
med en skriftlig korrespondens,
men ditt insisterande att träffas personligen...
Jag tog med en sak.
Att smöra lite kan inte skada.
Marshall Field's. De bra grejorna.
Är det en muta?
Jag vet inte. Säg det du.
Ditt manuskript. Jupiters glömska.
Neptunus. Det är Neptunus glömska.
Titeln är intressant och boken är välskriven,
kan vi inte acceptera manusskript på över 2 000 sidor.
Jag kan skära ner det.
Den kan halveras och ändå vara för lång.
Det känns inte som att den tar slut,
men det lönar sig i uppföljaren
som jag skriver just nu.
Herregud, inte mer.
Vi är inte intresserade av det här ämnet.
Det här har varit mitt liv det senaste året.
Adjö, mr Parker. Och ha en god jul.
"God", jo tjena.
Den här kontorsråttan uppskattade inte min vision.
En dag skulle han få se. De skulle alla få se.
PULITZERPRISET 1974
Vi är tillbaka, lagom till huvudevenemanget!
Och vinnaren av Pulitzerpriset för litterära prestationer
inom science fiction-skrivande
på över tvåtusen sidor är...
Mr Ralph Wesley Parker för Neptunus glömska!
VINNARE
Vilken vändning!
Det här är historiskt!
Det här är Ralphs första nominering och första vinst...
Det är min make.
...med 100 % av rösterna.
FÖRLORARE
Till och med de andra tävlande röstade på honom.
Alla som tvivlade på honom måste säkerligen skämmas.
-Förlåt mig, mr Parker. -Där är en av dem!
Jag hade så fel.
Snälla, mr Parker.
Vilken idiot!
Ikväll kröner vi en generations nya röst.
Där fick du, Hemingway.
Parker!
Mr Parker!
Jag sa adjö.
Ja, just det. Adjö.
Det finns en förläggare kvar.
Ja.
Jag hörde att Mark Twain fick avslag
trettiofyra gånger innan han publicerades.
Brutalt.
Ja.
Du är i gott sällskap.
LEKSAKSAFFÄR
Tack.
Sa han att du kunde skära ner den?
Galet, eller hur?
Den är lite...ordrik.
Det är en episk saga.
Borde du skriva en uppföljare? Jag menar...
Det första de kommer att fråga när den blir såld är: "Vad händer härnäst?"
Okej. Du är experten.
Vad föreslår du?
Du skriver så bra, älskling.
Du har en sån stark röst.
Du kanske kan skriva om något som man kan relatera till.
Denise i bokaffären säger att sanna brottsromaner är nästa stora grej.
Ja. En bok om att strypa Denise från bokhandeln.
Kan jag få mer pizza?
Ta min.
Vad önskar ni er i julklapp?
En ugn, Hungry Hungry Hippos och en leksakskattunge.
Okej. Vad vill du ha?
En flexibel Flyer F-23 Yankee Clipper.
Vad är det?
En snowracer.
Jaha. Förlåt.
Vad önskar du dig, pappa?
En tidsmaskin för att starta om året.
Jag behöver en ny kylare till bilen.
Jag tar det. Det kan vara min manager med goda nyheter.
Okej.
Mr Ralph Parker i luren.
Hej, mamma.
Nej. Det var farmor.
Vad är fel?
Va?
-Jag vet inte. -Vänta.
Okej.
Var är du nu?
Ingenting kan förbereda oss
för en av livets mest smärtsamma och ofrånkomliga händelser.
En förälders bortgång.
Okej, mamma.
När sorgen över att förlora min far tog grepp,
insåg jag två obestridliga sanningar den natten.
Farmor behövde oss i Hohman,
och att den här julen inte skulle bli som vi förväntat oss.
Vi närmar oss.
Det märks.
Så illa är det inte.
Du sa att fåglarna flyger baklänges så de inte kvävs.
Och gyttjepölarna svalde barn hela.
Besöker tomten Hohman?
Självklart. Varför skulle han inte det?
Pappa sa att vintern i Hohman är så dyster att den mänskliga andan dör.
Barn ignorerar allt viktigt du säger,
men minns varenda kränkande ord
du har yttrat de senaste fem åren.
Det är tvärtom, älskling. Tomten älskar Hohman.
Om du sköter dig, kan du få träffa honom på Higbee's.
Men är det den riktiga jultomten?
Det är det. Tro mig.
Det avgör jag.
VÄLKOMMEN TILL INDIANA KÖR FÖRSIKTIGT - TACK!
Ägg.
Förlåt. Det är kallt.
Det finns ingen ädlare uppoffring för ett vanligt ägg
än den geniala bilreparationen känd som mellanvästernsufflén.
En servering förseglar tillfälligt en kylare,
och försäkrar passagen till nästa depåstopp.
Vår bil åt fler ägg än Cool Hand Luke.
Kom igen... Dumma bagagelucka!
Där är det. Vårt gamla hus på Cleveland Street.
Det kändes som om tiden stått stilla.
Ni är här. Kära nån.
-Farmor! -Farmor!
Kära nån. Jag kan äta upp er.
-Jag har saknat dig, farmor! -Jag älskar er.
Sandy.
Jag beklagar.
Mamma.
Ralphie.
Jag beklagar, mamma.
Han var bäst.
Jag är så glad att ni är här.
Självklart. Oroa dig inte för något.
Jag ska ta hand om allt, begravningen...
Nej. Lyssna på mig, Ralphie.
Det kan vänta.
Din far såg fram emot julen...
Han skulle bli arg om han såg oss med ledsna miner.
Jag har tänkt på det här.
Vi får inte tänka på det här varje jul.
Vi måste göra det till ett gott minne, så...
Lova mig.
Vi ska göra det till en underbar jul.
En vi aldrig glömmer.
Mamma.
Av alla utmaningar var den här den svåraste!
Det är omöjligt! Ge upp nu, dummer!
Jag lovar.
Okej.
Vad har jag gjort?
Pappa var orsaken till att våra jular
alltid var så bra.
Och nu var det upp till mig?
Skärp dig!
Miljontals människor gör det varje år, eftersom alla vet hur det ska göras.
EN PARKER-JUL
NÄR SNÖN FALLER, KALLAR ÄVENTYRET
Titta på ponnyn!
DEN PERFEKTA JULMIDDAGEN
Kalkon!
GIVANDETS HÖGTID
God jul!
Jag måste klara det här.
Till minnet av min pappa och för varje jul som väntar.
Ömtåligt. Det måste vara italienskt.
Bumpuses!
Inte ett finger!
Det slog mig plötsligt min pappas röst
aldrig mer skulle eka mellan dessa väggar.
Det gick en propp!
Det var mitt gamla hem.
Med sitt ljus, sina färger, sina dofter.
Men det hade förändrats för alltid.
I sydväst tar alla med sig chili con carne.
I atlantdelstaterna tar man med stuvning. Men här i Hohman,
är det den legendariska grytan som dyker upp i nöden.
Varenda granne tog med en gryta.
Det kommer att ta ett år att äta allt.
Det här ser ut som tonfisk, oliver och bönor.
Det ser ut som ett blåbär.
Låt oss se.
Det här är gröna bönor, inlagda morötter och...
Med smak av kanel.
Så uppfinningsrikt.
Trots den hemska smaken och underliga ingredienser,
vågade ingen slösa bort mat i mammas hus.
Jag är så rörd att alla har gjort sig sånt besvär för oss.
Kommer vi att ha kalkon på jul?
Åh, nej. Vi måste äta upp det här först.
Varmt, varmt, varmt.
-Mums! -Oj.
Ketchup och vad? Vad tror ni att det är?
-Det är majonnäs. -Ja.
Kokt majonnäs.
Det är kallare här än i Chicago.
Den ser bra ut.
Jag vet inte. Hans armar är inte lika stora.
Det vet han inte.
Det här skulle bli en höjdpunkt under Mark och Julies jul.
Ett möte med Delbert Bumpus.
Den smartaste av lantisarna i huset bredvid.
Hej.
Hej på dig själv.
Vi bygger en snögubbe.
Han heter Sparklypoof.
Vi var inte överens om det.
Dålig idé.
Snögubbar får inte stå länge här.
Herregud! Grannskapets mobbare har reinkarnerat sig.
Det som en gång var slag och utpressning
är nu överraskningsattacker med mekaniserad terror.
De mördade Sparklypoof!
Va?
-Ta den! -Jag har er halsduk!
-Den är min! -Den är min nu!
Kom tillbaka! Ge tillbaka den!
Den här staden är full av överraskningar.
Så kul.
Kom. Vi går in.
Julplanerna stötte på ett nytt problem.
Mark och Julie hade hamnat på botten av den lokala näringskedjan.
Jag pratade precis med min manager
och bad honom att ringa hit om han hörde något.
Så snälla svara om det ringer.
Ja.
Hur går det med din roman?
Om mödrar visste varenda litet problem i våra liv,
skulle de aldrig sova.
Bäst att inte säga något.
Jag har flera järn i elden.
Det är bra.
Ur askan.
På så sätt kan vi verkligen fokusera oss på julstämningen.
Och in i elden.
Absolut.
Det blir jättebra.
Det är bara fem dagar kvar.
Ralph fixar det här.
-Jaså? -Inte sant?
Självklart.
Vi ska göra allt.
Det hade gjort din far så glad.
Det ska bli spännande att se vad du tänker göra.
Då är vi två. Jag måste lösa det här.
Jag ska nog ta en promenad.
Jag behöver frisk luft och rensa tankarna.
Jag kommer tillbaka.
Se så. Stick härifrån.
Inte Bumpus hundar också.
De plågade min far hela hans liv.
Nu förväntade sig även de att jag skulle ta hans plats.
Hur ska jag ersätta den största julmästaren genom tiderna,
speciellt då det var han som alla saknade?
Ibland, under livets mest desperata ögonblick,
ger universum oss ibland ett tecken.
Hohmans expertgrupp kanske kunde vara till hjälp.
Min gamle vän Flick hade ärvt baren från sin far.
Innan det var han mest känd som geniet...
PÅ GUD VI FÖRTRÖSTA ALLA ANDRA BETALAR KONTANT
...som slickade på en frusen flaggstång.
Du leder med ett.
Din tur, Schwartz. Sista chansen.
Schwartz tur tog slut i fjärde klass.
Nuförtiden drack han antingen på Flick's
eller hemma hos sin mamma.
För alla munkar, era nollor!
Är det möjligt? Vann Schwartz?
Inte en chans.
Han gjorde det igen.
Gratulerar till Slag Heaps!
Drick upp, allesammans!
Jag satsade på fel lag. Igen.
Om bara bordet faktiskt fungerade.
Jag har precis vaxat det.
Vissa saker förändras aldrig.
Speciellt Flick och Schwartz.
Du vet att den fastnar.
Du har en...
-Ralphie! -Ralphie!
Hej!
Så kul att se er.
Kom, ta en drink! Den världsvane mannen återvänder.
Storpampen hedrar oss med sin närvaro.
Jag skulle aldrig kunna glömma er. Tro mig, jag har försökt.
Sanningen är den att jag lovade mig själv för flera år sedan
att jag inte skulle återvända till Hohman om jag inte var framgångsrik.
Jag förmådde mig inte att berätta den pinsamma sanningen.
Flick! Ge oss en runda. Sätt den på min nota.
-Kom igen. -Ja.
Jag ska betala notan. Så småningom.
Varsågod. Här är min.
Ralph. Skål för din pappa. Vilken karl.
Tack.
Jag beklagar, Ralphie. Han var bäst.
-För din far. -För din far.
Åh, nej. Dödsstöten för barråttor runt om i världen.
Flick's Tavern.
Ingen vet vem som ligger risigt till.
Ja... Är Larry här?
Är Larry Novak här?
Nej, ledsen, mrs Novak. Larry är inte här.
Ja, god jul till dig med.
Har du någonsin undrat vad som hände med din high school quarterback?
Vår blev gamle gode Larry Novak.
Vad gör ni till julen nu för tiden?
Samma som alltid.
Ja, det vanliga.
Det vanliga räcker inte.
Jag behöver något mer. Allt hänger på mig i år.
I så fall föreslår jag att du börjar dricka
ända fram till nyår.
Det här är allvar. Larry?
Vad vill du mig? Jag kommer hit för att undvika min familj.
Jag har en idé. Ta det här.
Vi kommer på något.
-Kom på idéer. -Ja.
-Vi fixar det här. -Men först,
en till omgång. Vi måste smörja hjärnorna.
-Bra idé. Kom igen. -Julen är...
Jag har ett terrarium.
Okej.
Det är ett akvarium för ormar och ödlor.
Det är väldigt stimulerande.
Det är en bra början. Jag älskar terrarier.
Min syster känner en kille som äger en Cessna.
-Min kusin, Craig, han har en buffel. -Ja.
-Det vore perfekt. -Den är enorm!
Inga dåliga idéer. Fortsätt. Jag behöver allt.
-Det är den magin jag behöver. -Självklart.
-Kom igen, för julen. -Självklart. För julen...
Klockan är nästan tio. Är du vaken?
Är det här listan?
Den du väckte mig om kl. 03.00 på natten?
Ja. Det är min julplan.
Okej.
Några av de här idéerna är bra.
Slädåkandet är bra.
Du och Mark kan göra det. En far och son utflykt.
-Jättebra. -Men några av dessa...
Vaxkastning?
Yxkastning. Med yxor.
Ännu bättre.
"Fånga och döda en egen kalkon."
Vi kan kombinera det med yxkastningen.
Det kan bli kul för barnen.
Här. "Volontär på ett soppkök."
Den är överstruken.
Det kan bli för mycket.
"Isbjörnsdopp. Terrarium?
Chips och salsa. Störta Castro." Jag är på.
Ambitiös. Men vi kan göra det.
"Buffalo." Tre utropstecken. Ska vi flytta dit?
Nej. Vi ska ta hit den.
Står det buffel?
Vi måste gå igenom några av dem...
Du överkomplicerar det här.
Kan vi inte hålla det enkelt?
Vi kan åka skridskor. Jag älskar det.
Jag vet.
Vi kanske kan göra vanliga julsaker.
-Verkligen? -Ja.
Vi kan börja med att julpynta huset.
Det är lite...tråkigt.
Okej. Så...
Låt oss börja med duschen.
Okej.
Försiktigt, det finns spindlar stora som katter där uppe!
Vindarna är likgiltighetsmuseer.
Fyllda med skräp som man inte vill titta på,
men inte har modet att kasta bort.
Vilken röra.
Hur ska jag hitta julsaker här?
I kartongerna!
Vilken? Det finns hundratals.
Lista ut det. Vi är upptagna här nere!
Han ser ut som en tokig påskhare.
Och fortfarande traumatiserande.
Min första skrivmaskin.
Vilka berättelser jag kan skriva om.
ÖPPNA HÄR
Förflutna jularnas skatt.
Det här blir enkelt. Vänta...
Vad tusan?
Sandy, raring, jag försöker bara hjälpa till.
Den passar inte där.
Jag tror... Okej.
Det hade nog varit bättre om du började...
Jag ligger långt före dig.
Vad är det här? Tusan!
Den skar mig.
Nej. Din mun är full av sjukdomar.
-Vi behöver alsolsprit. -Det är ingen fara.
ALSOLSPRIT
Min mammas botemedel mot alla hudskador,
från en sticka till halshuggning, var att svabba på Alsolsprit.
Din far hatade trädet.
Jag med. Var kom det ifrån?
Jag köpte det för ett par år sedan, i hopp om att det skulle bli enklare,
men din far förvisade det till vinden.
Han hade rätt. Vi köper ett riktigt träd.
Idag. Inget mer skräp.
Du bestämmer.
Vad är det?
Jag vet att du har mycket att tänka på,
men jag behöver en tjänst.
Självklart, mamma. Vad som helst.
Jag vill att du skriver din fars dödsannons till tidningen.
Jag?
Du är författaren i familjen.
Säg det till förlagsbranschen.
Ja. Jag måste bara tänka på...
-De kommer. -Vilka?
Ner. Ner, Sandy!
Det finns två reaktioner
till julkörer. Den första...
Julkören!
Att det är en gåva till världen.
-Den andra... -Släck ljuset!
...som min familj håller fast vid,
är att julkörerna är ett gissel på denna jord,
menade att ta vår tid och tålamod.
Vad gör ni? Det är bara julkören.
Precis. De är som fästingar.
Om du öppnar för dem blir du aldrig av med dem.
Göm dig.
Du måste skämta.
Nej.
För ett par dagar sedan sänkte jag garden och där var de.
De sjöng tre sånger innan jag kunde ta mig därifrån.
De är här.
Men de är så söta. Titta på deras dräkter.
Uppmuntra dem inte.
Jag sjöng i kören som liten.
Hur kunde du?
Jag visste inte.
Vi kan inte lämna dem där ute.
Jo, det kan vi!
De vet. Jag lockar bort dem. Gå.
Nej, mamma!
Rädda er själva! Gå!
-Mamma! -Rädda barnen.
-Det här är galenskap. -Kom, ut!
-Här är en! -Hej!
Pappa! Det är något fel med yxan.
Kom.
Vi borde ha tagit motorsågen.
Vi ska köpa en julgran. Nu!
Verkligen?
Kom.
De kommer undan!
Förlåt. Det var jättefint!
God jul, era...
Era skitar!
Terrence!
-Vad tycker du? -Det är okej.
Så länge du...
-Titta på den. -Julgranar.
-Visst är de fina? -Ja.
-Hej. -Hej.
-Den gillar jag. -Jag gillar den.
-Hej. Kan jag hjälpa till?
Vi letar efter ett träd.
Långt, kort, smalt, fet?
Jag vet när jag ser det.
Säg till om...
Om jag hittar det. Inte mycket att välja på.
Vad menar du, pappa? Det finns gott om träd.
-Ja. -Nej, Mark.
Ja! De är så vackra.
-Kom här. Lyssna. -Vad?
Min pappa lärde mig
att man måste pruta, annars lurar de en.
Viljornas kamp.
De får inte veta vad du tänker.
Man måste lära sig hur de tänker.
Vi öppnar med ett lågt bud.
En riktig förolämpning.
Om du är villig att gå härifrån, kommer de att ge sig.
Det gör de alltid.
Förstår ni?
-Gör som jag. Kom igen! -Ja.
-Okej. -Kom.
Har ni hittat ett ni gillar?
Jag antar det,
men det var inte lätt,
jag kan ge dig som mest fyra dollar
för det.
Men, Ralph, är inte det...
Inte nu, kvinna, jag ska precis fälla honom i rännstenen...
Visst.
Tack. Jag hämtar snören.
Klart du ska det. Såg ni?
-Han hade inte en chans. -Chuck, jag blev av med monsterträdet!
Hej då!
Är du säker på att den får plats i huset?
Självklart.
Min familj var överlycklig.
Imponerade av spektaklet som jag reste framför dem.
Visst är det fint?
Vi borde nog ha trimmat trädet innan vi tog in det...
Det är bara ett ordspråk. Ingen trimmar träd. Det är perfekt.
Ja. Det ser ut som att den går igenom puberteten.
Inte konstigt att det bara kostade fyra dollar.
Nej, det var jag som förhandlade fram mitt livs affär.
Nu sätter vi igång! Kom igen!
-Okej. -Kom igen!
Dags att dekorera.
En vacker liten ängel.
Radio.
Radio. Okej, den här då?
Ingenting viktigt?
-Nej. -Nej.
Okej. Tre, två, ett...
Vi borde inte ha så mycket rött.
Jag gillar det.
-Skål! -Skål!
Skål!. Du med.
En av de bästa anledningarna att skaffa barn
är att få dem att göra saker du inte vill göra som vuxen.
Passar den här?
-Högre... -Se så.
-Här? -Din hand. Upp.
-In. Båda två. -Här?
-In upp och upp. -In upp och upp.
In och... Varför pekade ni inte bara dit?
-Det ser bra ut. -Ja.
Fortsätt så.
Varför hjälper inte ni till?
-Det är kul att titta på. -Ja.
När det bara är vi känns det som barnarbete.
Det är inte arbete om ni inte får betalt.
Precis.
-Skål. -Skål.
Du hänger för många på botten.
Jag kan inte nå så högt!
Använd stegen.
Försiktigt, älskling.
Mark, håll i stegen.
Jag gör det!
Jättebra, älskling. Lite högre.
-Det ser jättebra ut. -Vad härnäst?
Hela sidan mot fönstret är kvar.
Farmor! Sover du?
Nej, jag vilar bara ögonen.
Det var roligare när vi alla gjorde det.
Farfar hjälpte oss alltid med trädet.
-Ni har rätt. -Ja.
-Här kommer vi. -Okej.
Julstjärnan!
Det är inte en ängel! Vi har alltid en ängel.
Tänk fort.
Inte här i Hohman.
Håll den här, älskling.
-Sitt hos farmor, barn. -Ja.
För att få den här guppyn på kroken,
behöver jag både mystik och legend.
Hohman är ett stjärnland.
Man måste ha en stjärna.
Annars kommer inte tomten förbi.
Vänta.
Jag improviserar. Bygger nya traditioner.
-Det är bra. -Okej.
Utan tvekan. I dessa trakter,
har man ingen stjärna är det ingen jul.
Kom igen, nappa.
Så ja.
Okej.
Hull och hår.
PAPPAS DÖDSANNONS - FÖDD: 16 APRIL DOG 19 DECEMBER
-Vi åker om en kvart, Ralph. -Okej.
Hur går det?
Jättebra.
Titta här.
Dessa dödsannonser är så opersonliga.
Gör det mer personligt.
Det kommer att vara sista gången de flesta
ens tänker på honom. Det är mycket press.
Ja.
Du om någon kan göra det.
Jag måste göra mig klar.
-Jag kommer ner snart. -Okej.
Människan har en otrolig förmåga att undvika större ansvar
när något lättare finns i närheten.
Svara inte! Jag väntar på ett samtal från min manager.
God eftermiddag. Mr Ralph Parker här.
God eftermiddag, mr Parker.
Jag hoppas att jag inte stör.
Nej.
Ers Höghet.
Randy.
Vem väntade du på, president Nixon?
Till allas förvåning, hade min lillebror, Randy,
lyckats bra i livet.
Han reste världen runt i affärer, en riktig Rockefeller.
Jag ville se hur mamma mår.
Hon sa att du var på väg.
Ralph, det är...
Det är inte lätt att åka från Indien till Indiana.
Men du försöker väl?
Ja. Jag är på flygplatsen. Jag väntar bara på mitt plan.
Som alltid begravde Randy sitt huvud i sanden.
Hur mår mamma?
Den outtalade regeln bland syskon
är att under vissa extraordinära omständigheter,
är ett slag under bältet inte bara rättvist, men nödvändigt.
Jag tror att hon återhämtar sig.
Vad betyder det?
Hon har äntligen ätit. Tack, Gud.
Ett halvt kex.
Ett kex? Är det allt?
Ja, hon har inte gått upp i sängen.
Hej, mamma.
Men hon pratade i dag.
Vad sa hon?
Ett ord.
Hon sa: "Randy".
Vi vet hur upptagen du är och hur du försöker komma hit.
Nej, vänta! Ralphie!
-Lägg inte på... -Hon är uppe.
Lägg inte på, Ralphie...
-Jag måste gå. Lycka till. Hej då. -Häng inte på...
Det finns hobbyister, klåpare och dilettanter,
men de har inget på den mest irriterande amatören av dem alla...
Pompoms.
...entusiasten.
Tog hon med sina egna skridskor?
Alltid.
Du ser ut som en prinsessa.
Min fru var en självutnämnd konståkningsanhängare.
Då åker vi.
Kom.
-Ha så kul, Ralphie. -Hej då, mamma.
Hennes förmåga att minnas varje skridskoåkare,
rörelse och poängvärde matchandes endast av...
Hennes brist på atletiska förmågor.
Jag är duktig när jag väl kommer på isen.
Du har så robusta fotleder, tänk att de gav upp.
Jag hittade de här på vinden. Ganska kul.
Tack.
Jag lämnar dem med dig, älskling.
Jag kan göra tricks.
De flesta mobbarna tar ledigt under julen,
men för de hängivna som dessa tar jakten aldrig slut.
Jag kan till och med göra en arabesque.
Var det vad du gjorde på verandan?
Som ett omedvetet byte på Serengeti,
blev Julie, Mark och Delbert distraherade av Bumpus skrotdjungel.
Sakta ner! Jag blir bilsjuk.
Va?
Det som hände sedan var oundvikligt.
-Mark. De är tillbaka! -Gå runt huset.
Där är de.
Bäst att ni flyr!
-Kom igen, Mark. Fort! -Vi ses senare.
Han har fastnat.
Barn, vill ni spela...
Sluta!
Barbarer! Inte om jag får bestämma.
-Släpp honom! -Säg det, så släpper vi dig.
-Säg det. Nåd. -Nej!
-Säg det bara. -Säg det.
Okej, nåd!
Det räcker!
-Det är hans pappa. Vi drar. -Kör!
Barnen räddades av sin pappa. Vi ses igen!
-Är du okej, Mark? -Låt mig vara.
Mamma.
Kom, älskling. Du är okej. Kom här.
Nu har du ställt till det. Nu är det jaktsäsong på oss.
Dumhuvud.
Passa dig.
Hade han rätt? Fanns det outsäglig visdom bakom Delberts döda ögon?
Gjorde jag saken värre genom att skydda dem?
De är tillbaka, pappa!
Kära nån! Inte Black Bart och hans gäng.
Din gamla fiende. Vad ska vi göra?
Vi ska slåss.
FÖR EN HANDFULL SNÖBOLLAR
Vi möts igen...
Ralphie.
Gör som jag.
Eld!
Ur vägen!
Kämpa tillbaka! Vad gör ni?
De är värdelösa.
Inte Mark!
Pappa! Rädda mig!
Nej!
Åh, nej, pappa!
Vi kommer tillbaka, Ralphie.
Och du kommer inte att kunna rädda dem.
Nu går vi!
Ralph!
Vem ska slåss för oss nu, mamma?
Vi är dödens.
Varje förälder lär sig att du inte kan skydda dina barn för alltid.
Så småningom måste de göra det själva.
Jag behövde få julen tillbaka på rätt spår.
Och inget bättre ställe än den största och ljusaste distraktionen i hela Hohman.
Titta. Det är Higbees fönster.
Vill ni se det? Gå ni.
-Det är precis som du beskrev det. -Visst är det fint?
Det har motstått tidens tand.
Fönstret på Higbees gjorde ingen besviken.
SÄNKA SKEPP
Det förtrollade både unga och gamla.
Sakta kände jag hur julglöden började lysa igen.
Dags att låta det spraka.
Vill ni träffa tomten?
-Ja! -Ja!
Han är där inne. Kom.
God jul!
Det här är fantastiskt!
Otroligt!
Det var det. Tack Gud. Det var det verkligen.
Ställ er i kö till tomten.
Vi träffas här när ni är klara. Okej?
-Okej, mamma. -Hej då. Älskar er.
Att se julen genom ens barns ögon
kan väcka länge bortglömda minnen och känslor.
Låt honom inte sparka dig i ansiktet.
Det är okej.
Vad ska vi göra nu?
Jag har julbudgeten och listan.
-Okej. -Ha så kul, barn.
-Jag ska till loungen. -Hej då, mamma.
"Flexible Flyer F-23, Hungry Hungry Hippos, Easy-Bake Oven."
-Allt är där. -Ja. Redo?
-Då går vi! -Då går vi!
-Varsågod. Ursäkta. -Är du okej?
-Förlåt. -Alla är okej. Nu går vi.
-Upp med dig. -Ursäkta.
Tack.
-Där är hon. -Hej, mamma.
-Hej. -Vi hade en liten olycka.
Kära nån. Sätt dig.
-Så. -Tack.
-Oj. Okej. -Så ja.
-Jag fixar det här. -Är du säker?
-Jag klarar det. -Okej. Lycka till.
-Vill du ha en? -Ja.
Vill ni smaka?
-Nej. -Nej.
Okej.
Sån här julshoppning gillar jag.
Det är väldigt civiliserat.
-God jul. -Tack.
Jag har pusslet och lite småsaker.
-Bra jobbat. Var är barnen? -En bra början.
Ungefär halvvägs.
-Okej. Skynda! -Okej.
Min make sköter julhandlandet.
Hon råkade ut för en skridskoolycka.
Säkert att ni inte vill smaka?
-Ja. -Ja.
Okej.
Det var det...
God Jul!
Du var en vild en.
Sista chansen.
Nej, tack.
Okej.
God jul.
-Vem står på tur? -Din tur.
Upp med dig. Din tur.
Kom nu. Våga inte!
Kära nån.
Hämta moppen.
-Skriv ett brev nästa år. -Kom tillbaka imorgon.
Jag borde inte dricka så mycket på tom mage.
Jag har en polkagris i min handväska.
Skynda på...
ÖPPEN
God jul!
Är du den riktiga jultomten?
Nu börjas det igen.
Ja, det är jag.
-Hur många renar har du? -Åtta.
-Vad får de stygga barnen? -Kol.
-Vad heter du? -Kristopher Kringle.
Nordpolen. Longitud och latitud?
Nittio nord och hundratrettiofem väster.
Du är bra. Du är väldigt bra.
Ja, det är jag.
Stjärna eller ängel på granen?
Klanta dig inte nu.
Stjärna!
-Så ska det se ut. -Du är verkligen tomten.
Ja, det är jag!
Jag vill ha...
Katten går bra, men inte det andra.
Okej.
Nu åker vi. God jul!
Vad var den andra saken?
Hon bad om en kylare till en Plymouth '66.
Kom igen!
Hann du?
Ni trodde inte att han skulle hinna.
Bjällerklang, Batman luktar Robin lade ägg
Batmobilen tappade ett hjul Och Jokern kom undan
Jäkla kylare!
-Skojar du? -Igen?
Stackars Ralphie.
-Ägg. -Ja.
Vi har inga fler.
Du måste skämta.
Gör er bekväma. Det här tar ett tag.
Vi måste låta den svalna.
Mamma, kan vi leka i snön?
Ja. Varför inte?
Ta med handskar.
"Nej, älskling, köp en Plymouth."
Så gör man inte.
Ni måste krama dem hårdare om de ska nå längre.
Så här. Ni måste krama dem hårt.
Ni har gjort snöbollar förut.
Om den ska nå långt, måste ni krama den hårt.
Ju hårdare, desto längre flyger den.
Så här...
Okej? Lycka till.
Så där?
Frågan är, har ni tillräckligt med ammunition?
Vad har jag gjort?
Du är hans medbrottsling. Snöbollskrig!
Ni borde inte ha utmanat mig.
Kasta tillbaka.
Ta dem, Ralphie!
Kom igen.
Jag trodde att du var skadad.
-Jag känner ingen smärta. -Vems sida är du på?
Jag och Mark. Och du och Julie.
Ska bli.
-Kom igen, mamma -Ta skydd.
Vänta på mig.
Vänta...
Sätt dig i bilen, mamma!
Ja. Det är en bra idé.
Nej! Ta skydd! Spring!
Du kan inte träffa mig!
-Vill du slå vad? -Jo, det kan vi!
-Ni kan inte! -Inte? Titta här!
På dem, pappa!
Herregud! Jag dödade Julie!
AKUTEN
Du körde mot tre stoppskyltar.
Tack, Mark.
Här är din pappa.
-Ut med er. -Ralphie.
Jag har henne. Kom, älskling.
-Är vi hemma? -Nej, mamma. Vi är på sjukhuset.
In med dig.
Kommer hon att tappa ett öga?
Hon ska inte tappa något. In med dig.
Det är ditt fel.
-Ja, jag var där. Jag såg. -Ta det lugnt.
-Det är okej, älskling. -Hon mår bra.
Det är oartigt att stirra, Mark.
Titta där.
Jag är en cyklop.
Nu åker vi hem. Jag lägger på lite alsolsprit.
Förlåt mig, älskling.
Det är okej, älskling.
Doktorn sa att det bara blir ett par dagar.
Bäst att vara säker. Vi vill inte att du får något i ögat.
Som en snöboll?
Nu åker vi hem.
Ralph.
Har vi blivit rånade?
Mitt sinne brottades med den bistra verkligheten
att alla pengar vi avsatt för julen hade gått åt!
Och vad hade vi kvar tre dagar innan julafton?
Ingenting! Inte en enda sak!
Det enda bra...
-Gör det ont? -Nej.
Barnen visste inte.
Helvete.
Verkligen.
Ställd inför en omöjlig situation,
gjorde jag vad alla bra föräldrar hade gjort i en tid som denna...
Jag ignorerade problemet och hoppades att det skulle gå över.
Hej, Reuben. Det är Ralph Parker.
Jag ville bara ringa och meddela dig
att jag är nära att slutföra mitt uppföljande manuskript.
Det kan nog vara klart om ett par dagar.
Tror du att det gör skillnad...
Eftersom vi inte har hört tillbaka...
Inget än?
Ja. En till chans.
Okej. Vet du om de fick fruktkorgen jag skickade?
Jag vet. Jag ska lösa det.
Ralph, jag vet att du kommer att skriva en fantastisk dödsannons,
men just nu måste vi fokusera på julen.
Jag vet. Jag vill inget hellre.
Men jag tänker fortfarande på monstren
som stal våra barns julklappar.
Jag hittade allt. Varenda julklapp.
Du var fantastisk på Higbee's.
Det var jag verkligen.
Men sen började vi kasta snöboll.
Vi hade kul och Mark sa: "Du kan nog inte träffa mig härifrån!"
Sen kom hon från ingenstans.
Jag såg henne inte. Det var som om hon teleporterade.
Ralph! Älskling! Alla vet att du inte försökte träffa vår dotter.
Min pappa fick det att se så enkelt ut.
Ja, det är vad bra föräldrar gör. Men det betyder inte att det var lätt.
Jag har räknat våra pengar
och med vad som finns kvar i julfonden
kan vi fortfarande köpa julklappar.
Hur mycket har vi?
Inklusive växeln i askkoppen...
Tjugoen dollar och sjutton cent.
Det var värre än jag trodde.
Det blir bara värre
och vi måste försöka med den känsligaste av föräldramanövrar,
vi måste dämpa förväntningarna.
Så, barn.
Den här julen tänkte vi att det kan bli kul
att fokusera mer på tacksamhet.
-Ja... -Okej?
Vad försiggår här?
Det var snabbt.
Det är vad vi ville prata om.
Julen handlar inte om hur många julklappar man får.
Inte?
De vet något.
Nej, Mark.
Det här är en del av julen.
Det kanske är den bästa delen.
Att vi är tillsammans och njuter av utsökt, hemlagad mat.
Bra försök, Sandy.
Ska vi inte få julklappar, bara mer gryta?
Nej. Det er mamma försöker hjälpa mig att säga
är att vi ska ha julklappar, men antagligen inte de ni ville ha.
Betyder det att tomten inte kommer?
Avbryt! Avbryt!
Nej. Självklart kommer tomten.
-Tomten kommer alltid. -Ja.
Ni ska bara ha en sak i åtanke.
Snälla, säg det inte.
Det är tanken som räknas.
Nej! Hon sa det! Barnen kunde se det komma på en mils avstånd!
Kommer julen att suga?
Jag visste det! Det betyder att jag inte får en snowracer, eller hur?
Mindre attityd och mer tacksamhet, tack.
De fick budskapet.
Kan du prata med Mark?
Ursäkta.
Vill du spela kort?
Enögde Jack?
Nej, tack, farmor.
Jag har något viktigt att göra.
Låt oss ta en promenad, Mark.
Kom.
Öl till pappa, Shirley Temple till pojken.
För julen.
-Skål. -Skål.
Shirley Temples geni.
Några enkla ingredienser som kan få ett barn att känna sig som en vuxen.
Nej, Ralphie, inte efter veckan du har haft,
jag bjuder.
Hörde jag att du bjuder?
Nej.
Hur är din jul, grabben?
Bra, antar jag. Jag försöker fokusera på tacksamhet.
Det var lågt, Ralph.
Har du jobbat bakom disken, Mark?
Jag är tio.
Gammal nog. Kom här. Ha lite kul.
Något här? Nej.
Se på dig!
Följ med mig.
Vad vill du? Jag ska mata hummern.
Jag hittade din valp.
Hon måste ha tagit sig ut på något sätt.
Vad är du ute efter?
Om du vill ha tillbaka din söta valp vill jag ha en belöning.
Vad för belöning?
Så där.
Du skojar.
Nej.
Precis så.
Tack, grabben. Du är okej.
Svara, Mark.
Hallå?
Låt mig kolla. Är Junior här?
Junior Kissel?
Nej, tyvärr, ma'am.
Det finns ingen Junior här.
God jul till dig också. Hejdå.
Bra jobbat. Du var jättebra.
Han är fantastisk.
Han är en naturbegåvning.
Bra gjort, grabben.
Se där.
Snärt. Öl och en påse fläsksvålar. Sätt det på min nota.
Jag har slut på fläsksvålar.
Vad för slags bar får slut på fläsksvålar?
Förra veckan hade de slut på nötter.
Det är en bar som lånar ut pengar,
som låter någon ha en stor nota, fast han inte respekterar stället.
Jag gillar inte din ton.
Han hade aldrig erkänt det,
men innerst inne har Flick aldrig gillat Schwartz
ända sedan dagen på lekplatsen för länge sedan.
Vilken ton föredrar du, Ers Höghet?
Du hade kanske trivts bättre
nere på The Knight Cap.
The Knight Cap?
The Knight Cap. Dantes lägsta cirkel av barer.
The Knight Cap?
Tror du?
Ja, kanske.
-Jaså? -Ja.
Ja? Ta tillbaka det.
-Varför? -Jag svär på min mamma, Flick.
-Ta det tillbaka! -Jaså?
Vi säger så här... Jag tar tillbaka det om du tar dig an rampen.
Rampen? Ingen med lite vett hade tagit sig an rampen.
Är du tokig?
Jag är vuxen. Jag tänker inte åka på rampen.
Men Flick var redan två drag före.
Du behöver inte betala din nota.
Stackars Schwartz blev utmanövrerad.
Istället för att att tappa ansiktet med sina medslödder,
besegrade Schwartz hans öde.
-Jag gör det. -Okej.
-Ut, allihop. -Kom, pappa!
HAR GÅTT TILL RAMPEN TILLBAKA OM 20 MINUTER
VARNING MILITÄRANLÄGGNING
Rampen, ett experiment övergivet av arméns ingenjörer.
På vintern förvandlas den till en frostig sluss av skräck.
På rampen kan du lika gärna åka i en kista.
-Herre... -Vad sa du?
Inget.
Här. Det är din begravning.
Ska han åka på den?
Vad tittar ni på? Dumma ungar.
Han är tokig.
Fortsätt upp, Schwartzy.
Kom igen! Det börjar bli kallt.
Vad gör du?
Han kommer att fega ur. Oroa dig inte.
Det här är galet.
Han ska betala min nota.
Tänker du göra det,
eller ska vi stå här och frysa kulpåsen?
Om hämnd smakar bäst kall, var det här en frusen middag.
Jag tänker inte ta livet av mig för det här. Det är galet!
Schwartz! Tredubbelvad med råge!
Om Schwartz fegade ur nu
kunde han aldrig visa sig på Flick's Tavern,
eller i Hohman någonsin igen.
Nu har jag honom.
Vi kanske borde flytta på oss.
Det är ingen fara, Ralphie.
Vi borde nog bara flytta på oss.
-Han kommer att göra det. -Kom igen.
Geronimo!
Schwartz.
-Vakna, Schwartz. -Vakna.
Lever han?
Jag vet inte. Vakna, Schwartz.
Schwartz.
Det stinker!
Jag trodde att du var död.
Gjorde jag det? Betalar du min nota?
Ja, kom igen, Flick!
Ja, din nota är betalad.
Nu ska vi få hem dig.
Låt oss ta en drink först.
Sätt den på min nota.
Driven av bravader, bräckande och dricka,
tar fylltrattarna saken i egna händer.
-Nej! Det är min pulka! -Kom igen.
En förnuftig person vet att ingen över 40 bör åka pulka.
Men det här var inte förnuftiga människor.
Man kan inte titta bort.
Flytta på er!
Jag hade inte sett så många offer i det kalla vädret sedan Koreakriget.
Pappa! Titta här!
Mark! Nej!
Se upp!
Gira!
Sakta ner, grabben.
Herregud! Jag dödade Mark!
Hej... Det är så sent.
Gick allt bra med Mark?
Mer eller mindre.
Bra. Jag tog hand om julklapparna.
Tack.
Inga problem.
God natt.
Förresten, Mark bröt armen.
Min mamma var en av de mest kreativa
och hänsynslösa Alfapet-spelarna i hela mellanvästern.
Alla visste bättre än att utmana henne.
ZILJON
Sandy, å andra sidan...
Jag tror inte att ziljon är ett ord.
Jo, det är det. Du använde det precis i en mening.
Det är poäng med dubbla ord
och en bonus med sju brickor, det blir 50 poäng.
Ett ögonblick.
Hundratjugotvå poäng.
Barn, när er far var i er ålder
hade han liknande problem, men han löste det.
Scut Farkus-grejen.
-Jaså? -Vad hände?
Han slog honom gul och blå. Det är vad som hände.
Slog pappa någon?
Är det sant?
Är det så svårt att tro?
Ralph...
Bråkade han med dig igen?
Nej.
Ni måste lösa det här. Ni kan inte vara ett mål.
Klädskåp.
Det är inte ett ord.
Jo. Det är ett finare ord för skåp.
Du har ett på övervåningen.
Det har jag inte.
I Indiana säger vi garderob.
Kom, ta din jacka.
Varför?
Jag har en idé.
Ärm. För fem.
Oj. Fem hela poäng till Sandy. Kul för dig.
Den är ful.
Jätteful.
Tiden var knapp och jag behövde goda nyheter.
Alla mina förhoppningar hängde på en sista förläggare.
Hej, det är Reuben.
Hej, Reuben. Det är Ralph igen.
-Ralph... -Jobbar du på julafton?
-Vilken dedikation. -Ja.
Jag ringde för att kolla en sista gång, innan jul.
Nej, Ralph. Det finns ingenting...
Jag förstår.
Det var det. Jag hade min chans. Och nu fick jag mitt svar.
Är du okej, Ralphie?
Ja.
Nej.
Dödsannonsen är det svåraste jag har behövt skriva.
Och jag fick precis reda på varför. Jag är ingen författare.
Fråga vilken förläggare som helst i Chicago.
Ingen bryr sig, mamma. Ingen vill ha min bok. Det är över.
Åh, Ralphie.
Och en dödsannons?
Hur sammanfattar man en mans liv med en paragraf?
Jag kan inte göra det.
Ralphie.
Ralphie, titta på mig.
Glöm förläggarna och paragraferna.
Glöm att försöka skriva de perfekta orden.
Livet är inte perfekt.
Din far var verkligen inte perfekt.
Skriv bara om mannen du älskar.
Eller inte. Det bestämmer du.
Han ser ut som en rosa mardröm.
Det här är en lampa!
Jag hade en när jag var åtta år.
Då hände det plötsligt.
När jag väl fick ut det
strömmande orden ut.
Mina fingrar försökte hänga med alla minnen...
...av min pappa.
MIN PAPPA AV RALPH PARKER
Hej.
Är du okej?
Ja, faktiskt.
Bra.
Vad är det med er två?
-Inget! -Inget!
"Inget". Bakom varje "inget" lurar ett "något".
-Där är de. -Titta! En ny snögubbe.
Hej då!
Herre...
Vad hände, hörni?
Körde ni på något?
En stubbe, kanske?
Den är min! Tack ska ni ha.
Pappa kommer att döda oss.
Titta! Han har kissat på sig.
Det gjorde jag inte!
Joho.
Skratt, det värsta vapnet i människans arsenal,
med förmågan att skära ner jättar till möss.
-Kissade du på dig? -Tyst.
Bra jobbat, Mark.
Jag har en snöskoter.
Vänta lite, gott folk.
North American Aerospace Defense Commands radar har precis snappat upp
ett okänt flygande föremål på natthimlen.
Den är på väg söderut mot det kontinentala USA
i väldigt hög fart. Jag upprepar...
Är det vad jag tror att det är?
...NORAD:s radar har precis fångat upp en signal
med ursprung från Nordpolen.
Det är jultomten!
Vet du vad? Det tror jag med.
Äntligen var vi en stilla natt från jul.
Jag hade klarat det.
Nästa morgon skulle mitt jobb vara...
Stjärnan gick sönder.
Den gick inte bara sönder, den gick i tusen bitar!
Kan vi laga den?
Älskling, jag...
Du sa att det inte blir en jul utan en stjärna.
Det är ingen fara, älskling. Vi kan fortfarande ha en bra jul.
Nej! Du sa att tomten inte kommer utan en stjärna.
Älskling.
-Sa jag det? -Ja!
Jag visste inte att det här skulle hända.
Jag visste det. Ingen jul.
Vet ni vad? Jag ska gå ut.
Jag ska hitta en stjärna. En ännu bättre!
Ralphie, det är julafton.
Då är det bäst att jag skyndar mig.
Allt är stängt!
Du hörde henne. Vart ska du?
Jag ska fixa det här.
Ralph! Ge bara upp.
Nej! Jag vägrar.
Jag ska ordna fram en stjärna!
Och vi ska ha en bra jul!
Nej. Stick härifrån. Inte nu.
Inte nu. Stick härifrån.
Försvinn.
STÄNGT
Medan staden mörknade, mörknade också mitt hopp om att slutföra uppdraget.
FLICK'S TAVERN MUSIK - ÖL - SPRIT
Termen "inbrott"
har alltid låtit så dåligt.
"Låna av en vän", å andra sidan,
låter mycket bättre.
STÄNGT ÖVER JULEN! DRICK HEMMA
Om Flick var här hade han släppt in mig.
Men eftersom han inte var det...
Förbannade...
Kom igen!
Seger!
FÖRLÅT! JAG BETALAR FÖR FÖNSTRET RALPH
Med stjärnan i handen kunde jag triumferande återvända till min familj.
Julen var räddad.
Du! Rör dig inte.
Upp med händerna. Upp med dem, sa jag.
Det är okej. Jag känner ägaren, Flick.
Jag behövde bara låna en julstjärna. Jag lämnad en lapp.
Du lämnade en lapp. Det är nytt.
Vänta...
...känner jag inte dig?
Scut Farkus.
Där var han, med samma gula ögon.
Gode Gud, han har fortfarande gula ögon!
Jag hade inte pratat med Scut
sedan jag mirakulös spöade honom för årtionden sedan.
Säg "farbror!"
Han kanske inte känner igen mig.
Ralph Parker.
Attans!
Inbrott. Det trodde jag aldrig om dig.
Vänta. Jag kan förklara.
In i bilen.
Regel nummer ett, när man tagits av fienden, visa inte rädsla.
Bli vän med tillfångatagaren och kom överens.
Har det gått 30 år?
Trettiotre. Om du räknar.
Det var över. Scut tänkte låsa in mig och kasta bort nyckeln.
Vad skulle hända med min familj?
TIO ÅR SENARE...
Vem där?
Du har besök.
Dödsdömd man på väg.
Sandy! Så fin du ser ut.
Jag mår bra, Ralph. Bättre än någonsin.
-Mark? -Hej, pappa.
Varför pratar du sådär?
Titta. Han bryr sig plötsligt.
Du kom aldrig hem, pappa. Så det blev lite ruttet.
Julie, är det du?
Jag tog med en present.
Vad har hänt med ditt öga?
Du höll ett löfte, Ralph.
Det var en jul vi aldrig skulle glömma.
Aldrig glömma!
Aj!
POLIS
Du körde förbi polisstationen.
Oroa dig inte.
Oroa mig inte? Jag var väldigt orolig.
Glöm fängelset. Scut tänkte döda mig.
Du ser lite nevös ut, Parker.
Jag? Nej... Jag mår bra.
Bra nog att göra inbrott i en bar på julafton?
Jag ville inte göra det. Jag var tvungen.
Jag behövde stjärnan för granen, till min familjs jul.
Det är så dumt.
När vi var små var livet enkelt.
En ren barnlek. Inte sant?
Massor av skratt.
Nu har jag en egen avkomma
som kör runt hela dagarna på den dumma snöskotern.
Jag tror att de är värre än jag någonsin var.
Nej. Vad prata du om? Du var fantastisk.
Vad säger jag? Jag pratar strunt.
Mina sista ord var lögner! Bara lögner!
Kom in, Farkus. Var är du? Hör du...
Hur tänkte han göra det?
Tusen skärsår? Levande begravd?
Medeltida svärd? Bränd på bål? Krossad med ångvälten?
Pool med pirayor?
Här tar vägen slut, Parker.
Det var det. Adjö, grymma...
Du bor väl här?
Ja... Det stämmer.
Bröt du dig in hos Flick? Du måste verkligen ha behövt stjärnan.
Ja.
Jag uppskattar smickret,
men när vi var barn var jag lite av en mardröm.
-Lite? -Jag försökte att vara tuff.
Som min pappa.
Men dagen då du gav mig spö... Det fick mig att tänka...
Jag förstår inte.
Jag la allt det bakom mig.
Och se på mig nu.
Jag är en av de goda.
Jag antar att jag står i skuld till dig, Parker.
God jul, Ralph.
God jul, Scut.
Om någon annan än jag hade hittat dig,
hade du suttit i fängelset över helgen. Vilken tur.
Ralphie, du hittade en stjärna.
Ja.
Jag saknar honom, mamma.
Jag med.
Men jag vet att han är här.
Jag fixar det.
Nej. Gå och lägg dig.
Jag måste lära mig att göra det. Det är bra.
-Okej. -Gå nu.
-Jag ska lägga mig. -Okej.
-Var försiktig, mamma. -God natt, Ralphie.
God natt.
-Vakna! -Vakna!
Det finns julklappar under trädet. Vi måste titta!
-Vi är vakna. -Okej...
-Skynda! -Ner!
Titta, Julie!
Du gjorde det, pappa! Du ordnade en stjärna och tomten kom!
-Titta. Så fin. -Är det en öllogotyp?
Fråga inte.
-God jul. -God jul!
-God jul, mamma. -Han åt kakorna!
-God morgon. -Och strumporna är fulla.
-Köpte du fler julklappar? -Nej. Gjorde du?
Nej.
"Till Ralph. Kramar, pappa."
"Till Julie. Kramar, farfar."
De är från pappa.
Ja. Igår kväll, när jag var i källaren
för att byta proppen hittade jag dem.
Han måste ha köpt dem för ett tag sen.
Ja. Han var duktig.
Ja.
-Låt oss öppna dem. -Ja.
Vi öppnade alla julklapparna från min far
och förundrades över deras genomtänkta perfektion.
En Easy-Bake Oven. Jag kan göra julkakor idag.
-Ja. -Den har en pompom.
Jättefin.
-Den är mjuk. -Ja.
En reservoarpenna.
Så fin.
Titta.
En Flexible Flyer F23 Yankee Clipper!
Hur visste han det?
Han vet. Han vet alltid.
Och när det enda som saknades var pappa,
var han här, som alltid, på julmorgonen.
-Du är... -Titta.
Oj.
Vi gick igenom de återstående julklapparna.
Nu kan pappa inte träffa dig i ögonen mer.
Det var en olycka.
Några var från mamma. Strumpor från tomten.
Och resten från Sandys geniala användning av pengarna vi hade kvar.
-Det är en festkalender. Disco... -Disco.
Titta där.
Ingen brydde sig om hur mycket de kostade, för...
...och tänk att jag säger det här, det var tanken som räknades.
-Han kommer att bryta den andra armen. -Ja, kanske.
Jag har något till dig, pappa.
-Jättefina julklappar. Tack! -Varsågod.
-God jul. -God jul.
Va? Oj.
En kylare. Hur...
Jag utpressade Delbert. Det var enkelt.
Så ska det låta.
Tack, älskling. Jag älskar den.
Delbert Bumpus. Gåvan som fortsätter att ge.
Jag kan inte vänta.
Inte jag heller.
Inte förrän vi har ätit upp grytorna.
Se så. Två tallrikar, två gafflar. Varsågoda.
-Allvarligt? -Ja. Gå nu.
Lägg på några kilon.
-Det tar aldrig slut. -Se så. Jag vet.
Jag har tänkt...
Ett år är inte särskilt långt.
Och för att bygga en författarkarriär...
Nej. Ett avtal är ett avtal.
Och det var en riktig present.
Men i januari är jag tillbaka på jobbet. Och det är okej.
Okej.
Det var inte bristen på framgång som störde mig.
Det var känslan att jag faktiskt
fortfarande hade något att säga.
Ralphie!
Bra jobbat!
Okej.
Ralphie! Min fru och jag älskade din berättelse.
Tidningen. Jättebra!
HOHMAN TIMES MIN PAPPA - RALPHIE PARKER
Det är min berättelse. Hur fick de min historia?
Titta inte på mig.
Jag gav den till dem.
Vad menar du?
Igår kväll efter att du gick ut ringde tidningen.
De ville ha dödsannonsen för söndagstidningen.
Så jag lånade din mammas bil och lämnade in den.
Det är ingen dödsannons.
Jag vet. Redaktören sa samma sak.
Jag läste den. Det var det bästa du någonsin skrivit.
Och dessutom tänkte jag inte ge dem
de tre tråkiga meningarna du klottrade ner.
Jag svarar.
Hallå. Ja. Ja, han är här.
Det är till dig.
Vem är det?
Det är redaktören från tidningen.
Hallå?
Ja. Det har jag.
Okej.
Tack.
Vad sa han?
Han vill veta om jag har fler berättelser.
Ralph, du gjorde det.
Jag gjorde det.
Jag gjorde det!
Jag gjorde det faktiskt!
Jag var en godkänd författare! Och de ville ha mer!
Jag öppnar!
Han sa också att det blir syndikerat.
-Va? -Vad betyder det?
Att alla tidningar ska publicera det.
-Även i Chicago? -Ja.
Kom. Vi läser den!
-Ralph... -Vänta på mig!
-Tack, älskling. -Självklart.
-Ralphie... Du har besökare. -Gå!
-Okej. -Gå!
Vem är det, mamma?
Där är han. Hohmans egen Ray Bradbury.
Bra jobbat, kompis.
-Bra jobbat. -Tack, kompis.
Mamma älskade den. Jag fick läsa den för henne två gånger.
Tack för berättelsen, Ralph.
-Hej, Larry. -Bra ursäkt för att komma ut ett tag.
-Ja. -Vad tycker ni om gryta?
Jag älskar det.
Du måste vara hungrig.
-Gryta. -Gärna för mig.
-Låt oss äta. -Kom igen.
God jul, allihop!
Ryktet spred sig
och halva kvarteret verkade dyka upp.
Min mamma tog emot dem med öppna armar, så länge de inte var julkören.
-Tar du för dig? -Ralph...
-Det är inte sant. -Konstapel Farkus...
Vad är det för oväsen?
Randy!
-Randy! -Mamma!
-God jul, storebror. -Du kom.
Ja. Ett kex?
Farbror Randy!
Hej, knattar! Hur mår ni?
Så kul att se er.
Ta en titt i resväskan.
-Jag hittade några klappar på vägen. -Ja.
-Sandy! Hej... -Randy! God jul.
Det är katten jag ville ha!
Coolt! En sabel.
-Nej. -Akta din syster.
Vad är det som luktar?
-Gryta. Kom, så äter vi. -På julen?
Kom igen. Vi behöver tallrikar.
Extra stolar. Kom igen, allihop. Kom igen.
Alla samlades, kavlade upp ärmarna,
och lossade sina skärp.
Grytorna hade inte en chans.
Inte mot den bottenlösa brunnen, gamla goda Larry Novak.
Kalkonen är redo!
Gör plats åt kalkonen!
När jag lade ihop allt
var det knappast den perfekta jul som jag hade föreställt mig.
Min fru hade kryckor, min son hade en bruten arm,
min dotter blev nästan blind, stulna julklappar och min bok floppade.
Men på något sätt, mot alla odds,
genom all huvudvärk och hjärtesorg,
var huset återigen fyllt med liv, skratt och kärlek.
Pappa hade varit stolt.
Du gjorde det, Ralph.
Vad tycker du, mamma?
Jag har inte läst den än.
-Va? -Va?
Jag ville höra min son, författaren, läsa upp den.
Ja, pappa. Läs den.
Ja.
Kom hit.
"Min pappa.
Min pappa firade inte bara julen, han hängav sig åt den.
Han väckte den till liv i sin familj.
En jul var särskilt speciell.
Den började i det gamla huset på Cleveland Street.
Julen var på väg, härliga, underbara, vackra jul,
som hela året kretsade kring för alla barn.
Centrala Hohman var beredda
på dess årliga backanal av fred på jorden och god vilja mot varandra.
Men ännu viktigare för en pojke
var hans strävan efter den mest eftertraktade julklappen
en nioåring kunde hoppas på. Den heliga graal..."
...heliga graal av julklappar.
Red Ryder, luftgeväret med 200 skott.
EN JULIG JULBERÄTTELSE
Undertexter: Victor Ollén