Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sportul este o reflexie a lumii în care trăim.
Şi există o grămadă de personaje nefaste.
Mereu se întâmplă ceva.
Putere, politică...
bani, corupţie.
Cotloanele întunecate ale jocurilor.
Când te gândeşti la un hacker, te gândeşti la cineva
care este într-un subsol şi sparge sisteme de securitate.
Ceea ce a făcut el este foarte simplu.
El a găsit punctul cel mai slab.
Prin acea apăsare de buton. Am deschis uşa. A luat ce a vrut.
18 milioane de documente, e-mailuri, contracte, fişe.
Cristiano Ronaldo este acuzat de evaziune fiscală.
Deschide o fereastră către o societate secretă.
Aveam de-a face cu o fraudă colosală.
Ce e Doyen? O companie din Londra deţinută de mafioţi kazahi.
Era ca şi cum lupul de pe Wall Street invada fotbalul.
Era vorba despre bani serioşi.
Te întrebi în mod constant cine este în spatele acestor dezvăluiri.
Bineînţeles că s-a dat alarma. "Avem o cârtiţă în interior?"
Mi-a spus: "Curăţă fotbalul şi curăţă-mi numele."
Nimeni nu ştia cine o făcea şi cine era următorul. Putea fi oricine.
Nu-mi plăcea expunerea media. Îmi place intimitatea.
Nu ştiu care este scenariul pentru chestia asta
şi nici nu-mi pasă.
Decât dacă mă prezinţi ca marele bandit din fotbal.
Dar e în regulă, să începem.
În 2015, Nélio Lucas o ducea bine.
Făcea afaceri cu toate cluburile din Portugalia.
Nélio Lucas conduce un mare fond de investiţii în fotbal.
Se simte bine pe plajă. Îţi mulţumim că eşti alături de noi.
Nélio Lucas a creat compania Doyen Sports Investment.
Era cunoscut ca cineva care e acolo pentru a ajuta cluburile.
Cele mai importante bunuri ale cluburilor sunt jucătorii.
Şi le oferi finanţare pentru a achiziţiona acele bunuri.
De ce are nevoie fotbalul? O distribuire mai corectă a banilor.
Competiţie corectă înseamnă oportunităţi egale şi profesionalism.
Dacă un club nu-şi permitea un jucător, în loc să se ducă la bancă,
se duceau la Doyen, care cumpăra o parte din acel jucător.
Dacă acelaşi jucător era vândut pentru 20-30 de milioane de euro,
partea lor de profit ar fi fost uriaşă.
Deci aveau un model de afacere foarte bun.
De la marile cluburi, la jucători şi agenţii. Am lucrat cu toată lumea.
Am devenit, probabil, una dintre proeminentele şi puternicele
companii din industrie.
În doar patru ani, au investit peste 100 de milioane în jucători
şi au gestionat interesele unor oameni foarte celebri,
precum Xavi Hernández, Neymar sau David Beckham.
Deci au avut un succes remarcabil într-un timp foarte scurt.
Mânca în cele mai scumpe restaurante din Londra, conducea un Bentley.
A deţinut un iaht de peste trei milioane de euro.
Mereu la telefon, mereu într-un avion.
Eram la un telefon distanţă de orice preşedinte, manager, jucător.
Dacă sun un preşedinte şi vede numărul meu, ştie că e important.
Pe WhatsApp scrie că sunt mereu disponibil pentru o afacere bună.
Înţelegeam industria
şi cred că aveam succes.
Îmi aduc aminte unde eram când a apărut prima oară.
Mă întorceam la biroul meu.
Am primit un mesaj de la un avocat brazilian.
Mi-a spus: Ai văzut scandalul "Football Leaks"?
Nu ştiam despre ce vorbea şi mi-a trimis un link.
Ducea către acest site. Se numea Football Leaks.
Apăreau contractele unor jucători.
Erau informaţii confidenţiale.
Nu-mi venea să cred, pentru că scriam o carte
despre transferurile jucătorilor şi era greu să obţii contracte de jucători.
Iar cineva oferea aceste informaţii pe un site.
Ne-am gândit că era un fel de WikiLeaks, un site
unde cineva posta documente pe care le obţinuse cumva.
Nu eram obişnuiţi să citim astfel de documente.
Conţineau detalii şi diferite clauze.
Păreau a fi reale.
Pe site-ul lor, explicau
că voiau să aducă puţină lumină îl lumea întunecată a fotbalului.
Se săturaseră de cât de murdară era industria fotbalului
şi au vrut să arate suporterilor adevărata faţă a fotbalului.
Am încercat să trimit un e-mail celor care deţineau site-ul,
dar nu mi-au răspuns.
"John" a apărut când a decis să vorbească cu "New York Times".
S-a prezentat ca "John"
şi ca un reprezentant al oamenilor din spatele Football Leaks.
Ce ai simţit în legătură cu faptul că John a vorbit cu New York Times?
Nasol.
Iniţial, oamenii nu au înţeles adevărata dimensiune a scandalului.
Apoi a explodat.
Era foarte importat pentru Real Madrid
ca vedeta lor să fie fericită, şi nu era Gareth Bale, ci Ronaldo,
care fusese cumpărat cu câţiva ani înainte pe o sumă-record.
În public, s-a vehiculat o sumă...
în jur de 90 de milioane pentru Gareth Bale.
Este o sumă-record, nu-i aşa?
Nu vreau să mă implic în asta. Nu putem comenta noi.
- Nu e o sumă mică. - În jur de 90 de milioane. O sumă mare.
Nu comentez suma, dar merită fiecare penny.
Football Leaks a arătat
că Gareth Bale a costat 101 milioane de euro.
E foarte amuzant. Nu-l poţi supăra pe Cristiano Ronaldo.
Când aceste informaţii au fost prezentate,
am fost şocat şi scârbit. M-am gândit că e greşit.
Nu e treaba nimănui. E o chestiune privată.
Chiar şi acum, dacă te gândeşti, nu-ţi vine să crezi.
Ai unele dintre cele mai mari nume din fotbal, fie că e vorba de Neymar
sau de Gareth Bale,
şi cea mai mare tranzacţie este prezentată un un site oarecare.
S-a creat o mare teamă, pentru că nimeni nu ştia cine o făcea
şi nimeni nu ştia cine urma. Ar fi putut fi oricare dintre ei.
Dacă vorbeşti despre sport în Portugalia, vorbeşti despre fotbal.
Oamenii sunt lipiţi de televizoare
şi mulţi aleg fotbalul în detrimentul familiei sau al serviciului.
Fotbalul este un mod de viaţă în Portugalia.
Există o mare pasiune pentru trei cluburi principale:
Benfica, Porto şi Sporting.
Am fotbalul în sânge.
Prima mea amintire are legătură cu FC Porto
şi am reuşit în viaţă jucând fotbal şi fiind un fan.
Mi-au plăcut mereu magia,
scandările, fumul, steagurile, cântecele. Toate astea.
Zi după zi, după zi. Am făcut asta toată viaţa
şi încă sunt aici.
Benfica e cel mai mare club din Portugalia, cu cei mai mulţi fani.
Apoi este Porto.
Reprezintă anticapitala, antiputerea din nord.
Benfica este cel mai mare rival al nostru.
Pentru mine, Benfica reprezintă corupţia şi statul.
Suntem ca Israel şi Palestina, ca Ucraina şi Rusia.
Îmi aduc aminte ziua în care s-a întâmplat.
Luam masa în apropiere.
Am primit un e-mail ciudat.
Am întrebat: "Cum pot să verific autenticitatea acestui material?"
Câteva minute, am mai primit un e-mail.
Era o captură de ecran a căsuţei de mesaje a clubului Benfica.
Am răspuns: "Pare real. Ai mai multe?"
Aşa am primit 20 GB de informaţii.
Era un schimb de e-mailuri între un arbitru foarte respectat
şi cineva din managementul clubului Benfica,
din care reieşea că arbitrii erau controlaţi de Benfica.
Era o listă de numere de telefon, adrese
şi lucruri despre vieţile private ale arbitrilor.
Amante, iubite, foste iubite.
Iubita unui arbitru, fiica altuia şi tot aşa.
Era absolut ruşinos.
Asta e foarte grav.
Informaţiile puteau fi folosite pentru a manipula arbitrii.
Era absolut şocant.
Aveam de-a face cu o fraudă colosală.
Ştiam că materialul pe care îl aveam era exploziv.
Să mă duc la poliţie?
Sau să-l fac public?
Aceia erau arbitrii care erau în slujba clubului Benfica.
Aceşti arbitri sunt corupţi în favoarea clubului Benfica.
De-a lungul a şase luni, am prezentat e-mailuri
din care reieşea frauda clubului Benfica.
Benfica a vrut să fiu arestat în timp ce prezentam materialele la televizor.
Acestea sunt numerele de telefon pe care le-am blocat
pentru că fanii Benficăi îmi trimiteau mesaje de ameninţare cu moartea.
În cele din urmă, împreună cu familia, a trebuit să mă mut, din această cauză.
M-am întrebat: "Cine îmi trimite astea? Un hacker?"
Se pare că un hacker foarte bun.
Nu am aflat cine mi le-a trimis. Am întrebat, dar nu am primit răspuns.
Persoana aceasta este foarte critică la adresa lumii fotbalului.
Doyen Group era, clar,
cel mai mare investitor în drepturi de jucători şi apăruse de nicăieri.
Am vrut să aflăm mai multe despre ei.
M-am întâlnit 20 de minute cu Nélio, cu care îmi doream foarte mult să discut.
El era omul din faţă, în această companie.
Acest agent şmecher.
Avea un costum elegant, pantofi lăcuiţi, dantură bună.
L-am întrebat atunci: "Cine sunt investitorii?"
"Sunt oameni bogaţi, sunt oameni discreţi."
"Sunt foarte bogaţi, iar asta e doar o joacă pentru ei."
A fost foarte dificil să obţin vreo informaţie.
M-a sunat cineva şi mi-a spus despre acest site apărut de nicăieri.
Era ciudat.
Odată cu scandalul Football Leaks, una dintre poveştile lor
oferea organigrama şi structura companiei.
Era un holding în Malta
şi o împărţire a activelor cu acest Nélio Lucas.
M-am gândit: "Doamne, căutăm aceste informaţii de ani de zile!"
Bineînţeles că s-a dat alarma. "Ce se întâmplă? De unde vine asta?"
"Avem o cârtiţă în interior? Asta e umbra mea? Asta e mâna mea dreaptă?"
"Avocatul meu? Omule meu de la IT? Cine e?"
Am depus plângere împotriva oricui era în spatele acestor fapte.
Am făcut-o în Portugalia, pentru că site-ul era portughez.
Ziua în care au făcut plângere la autorităţi,
a fost ziua în care am primit primul e-mail
de la persoana din spatele Football Leaks.
La un moment dat, oamenii din spatele Football Leaks
nu au mai publicat documente pe site-ul lor.
Le-au oferit în exclusivitate ziarului "Der Spiegel".
Cei de la Der Spiegel ne-au sunat şi ne-au spus:
"Am luat legătura cu oamenii din spatele site-ului Football Leaks."
"A fot de acord să ne dea o mulţime de informaţii."
Erau peste 18 milioane de documente.
E-mailuri, contracte, fotografii, clipuri video, documente.
Nu ştia nimeni câte documente erau acolo
şi ce documente urmau să fie publicate următoarele.
S-a creat un sentiment de teamă în lumea fotbalului.
Aceste informaţii prezentau structurile construite
pentru ca aceşti tipi să fie plătiţi.
Sugerau că exista posibilitatea unei evaziuni fiscale
care avea legătură cu unii dintre cei mai importanţi jucători din lume.
Antrenori, jucători şi agenţi foloseau planificarea fiscală
într-un mod extrem, pentru a plăti mai puţine taxe.
Erau informaţiile fiscale ale lui Lionel Messi.
José Mourinho. Cristiano Ronaldo era implicat.
A atras atenţia autorităţilor fiscale din toată Europa.
Cristiano Ronaldo a trebuit să meargă la tribunal în Madrid
şi să pledeze vinovat la acuzaţiile de fraudă fiscală.
Am mers la Madrid pentru a asista la proces.
A fost o zi foarte intensă, cu foarte multe informaţii.
Erau multă confuzie şi multă agitaţie.
Cel mai bun jucător din lume era la tribunal şi nu ştia ce se putea întâmpla.
Cristiano Ronaldo a fost condamnat pentru fraudă fiscală.
Va plăti 19 milioane de euro
pentru a-şi şterge cazierul penal şi pentru a evita pedeapsa cu închisoarea.
Îmi imaginez teama care a cuprins lumea fotbalului
pe măsură ce apăreau aceste scurgeri de informaţii.
Cine va fi următorul? Pentru că au avut consecinţe.
Eram acasă, în Londra.
Era dis de dimineaţă
şi am primit un e-mail de la Artem Lobuzov.
Vrei să citeşti e-mail-ul cu voce tare?
Acest prim e-mail...
"Scurgerea de informaţii este mai mare decât îţi imaginezi..."
"Operaţiunea firme Doyen e cunoscută. Împrumuturile venite de la investitori,
modelul de afacere din Brazilia, Turcia şi Asia Centrală." Bla, bla...
"Toate astea pot apărea online. Sigur nu vrei asta, nu?"
"Dar putem discuta."
Era grav, normal că era.
Nu-ţi doreşti un tip în casa ta, să-ţi ia lucrurile din dormitor,
să-ţi ia lenjeria, să-ţi deschidă seiful.
A continuat: "Nu am niciun interes să vă fac rău ţie sau colaboratorilor tăi."
"Nu am nimic cu tine, chiar respect felul
în care ai ajuns în vârful lumii fotbalului."
Iar apoi, răspunsul meu: "Nu ştiu cine eşti, dar ce vrei?"
Încercam să înţeleg cine este în spatele acestui lucru.
Răspunsul lui a fost foarte rapid şi succint: "O donaţie generoasă
şi poţi să fii sigur că toate informaţiile vor fi şterse imediat."
Apoi am întrebat: "Ce vrei să spui cu o donaţie generoasă?"
"Undeva între 500.000 şi un milion
ar fi o donaţie potrivită pentru acest material."
Am fost surprins. Am crezut că va fi mai mult.
Începi să te gândeşti: "Ce informaţii are?"
"Ce va publica?"
M-am gândit: "Bine, avem de-a face cu un tip
din Rusia, China sau Coreea de Nord."
Dar, pentru ca situaţia să fie şi mai ciudată, ne-a spus:
"Putem rezolva asta uşor şi discret
cu ajutorul avocaţilor noştri." Am crezut că era o glumă.
Cum pot fi implicaţi avocaţii în şantaj
sau într-o astfel de operaţiune?
Artem Lobuzov şi-a prezentat propriul avocat.
A fost stabilită o întâlnire
la o benzinărie, de pe o autostradă
de la periferia Lisabonei.
Termenul de "superagent" este inventat de presă. Nu ştiu ce înseamnă.
Dacă mă întrebi pe mine, sunt o superpersoană, aşa că...
Rolul agenţilor în fotbal este controversat.
Sunt uleiul industriei transferurilor care a ajuns la şapte miliarde.
Din câte pot spune, eşti cel mai de succes agent din lume?
Nu am numărat banii altor oameni, dar, în ceea ce priveşte numerele
şi afacerea, suntem cei mai de succes din lume.
Există o mână de astfel de oameni
în centrul lumii fotbalului.
Aceştia sunt Pini Zahavi, Mino Raiola,
Jorge Mendes şi Jonathan Barnett.
Ei hotărăsc unde ajung cele mai mari talente.
Sunt cunoscut pentru asocierea cu Gareth Bale,
pentru că a depăşit un record mondial.
Ne-a propulsat în vârf.
Pentru agenţii care au câştigat sume uriaşe de-a lungul deceniilor,
nu exista niciun fel de transparenţă despre cum le-au câştigat
şi cât au câştigat. Lor le convenea acest lucru.
Football Leaks a prezentat
comisioanele uriaşe pe care le făceau şi cum le făceau.
Mecanismele din contracte. Iar unele erau foarte urâte.
Unul dintre cele mai importante cazuri din Football Leaks
a fost cazul transferului lui Paul Pogba înapoi la Manchester United,
de la Juventus,
şi suma de bani care a ajuns la agentul lui Paul Pogba.
A fost plătit zeci de milioane de euro
doar pentru că era omul care putea face acest transfer.
A părut o adevărată nebunie.
Mino a făcut mulţi bani. Asta înseamnă că e lacom?
Nu prea cred. Înseamnă că e deştept.
Toţi fanii vor ca echipa lor să aibă cei mai buni jucători.
Ar trebui să-i fie recunoscători agentului că îi aduce.
Cred că oamenii sunt invidioşi.
Spui că nu-ţi pasă ce cred fanii despre tine?
Despre mine? Nu dau nici doi bani.
Nélio Lucas a comunicat cu Artem Lobuzov câteva săptămâni.
Mi-a trimis numărul unui avocat care era pregătit să discute cu noi. Ciudat.
Poliţia a spus: "Alege un loc public în care te simţi confortabil."
"Cineva va fi acolo să te protejeze în caz că lucrurile merg prost."
Am ales o benzinărie din Oeiras.
Am vrut un loc în care să mai fie şi alţi oameni.
Nu ştiam dacă avocatul va veni. "Vine singur sau însoţit?"
Imaginează-ţi că e un loc în care e un camion şi te bagă în el.
Normal că e înspăimântător.
Poliţia judiciară era în apropierea benzinăriei.
Aveau doi ofiţeri şi înăuntru, la o masă de lângă...
pentru a asculta conversaţia şi pentru a interveni dacă era nevoie.
Emoţiile erau foarte puternice
pentru că nu ştii la ce să te aştepţi.
Din fericire, a fost doar o întâlnire dintre noi şi acest avocat.
A început ca ceva normal.
"Bună ziua. ce faci? Eu sunt cutare."
Au încercat să propună o cale pentru a transforma asta
într-un document oficial.
Încercau să găsească o cale prin care ăsta nu era un şantaj.
L-am întrerupt şi am spus: "Aş vrea să vorbesc şi eu."
"În primul rând, nu înţeleg cum o să transformi şantajul
într-un contract? Sună foarte ciudat."
Scopul lui Nélio Lucas era să-l facă pe Aníbal Pinto să vorbească,
pentru a găsi mai multe piste,
pentru a afla cine era cu adevărat în spatele atacului.
În timpul discuţiei cu el, am încercat să-i spun
că, dacă tipul ăsta chiar e talentat,
în loc să-i plătesc tăcerea, aş prefera să lucreze pentru mine.
Am încercat să aflu mai multe de la el
şi chiar am reuşit.
Aníbal Pinto mi-a vorbit despre calificările tipului.
În primul rând, a spus: "Tipul ăsta este foarte priceput la computere."
"Nu e niciodată prins. L-am ajutat cu un caz cu o bancă din Cayman."
"A luat banii, dar, până la urmă, am reuşit să-l salvez."
A fost un lucru interesant pentru poliţişti.
Au început să găsească o mulţime de coincidenţe
cu un caz care avusese loc în urmă cu doi ani.
Se întrebau dacă este aceeaşi persoană implicată.
John m-a contactat în 2018
printr-un e-mail criptat.
Căuta un avocat pentru că se temea că va fi arestat.
Sunt avocat de 40 de ani, dedicat apărării informatorilor.
Încă sunt avocatul lui Edward Snowden
şi al lui Antoine Deltour, care a fost la originea scandalului LuxLeaks.
Şi al lui Hervé Falciani, Swiss Leaks.
Deci desigur că am fost interesat de Football Leaks.
Am zburat la Budapesta în august 2018
doar pentru a vedea cum îl puteam ajuta.
Am băut un pahar, am luat cina
şi am discutat despre cazul lui.
Era important să-i obţin încrederea.
Mi-a spus că scopul lui,
direcţia lui...
este să cureţe fotbalul şi să-şi cureţe numele.
"Să curăţ fotbalul şi să-mi curăţ numele."
Football Leaks prezenta Doyen ca fiind o organizaţie diabolică.
Au început să expună contracte dintre noi şi cluburi.
Ne-au pus într-o lumină proastă, foarte proastă.
Singurul scop al Doyen Sports era să facă bani.
Era ca şi cum Lupul de pe Wall Street invada fotbalul.
Erau contracte foarte stricte şi foarte detaliate.
Dacă exista o ofertă peste o anumită sumă pentru un jucător,
clubul era obligat să-l vândă.
Dacă jucătorul era vândut pentru acea sumă,
Doyen primeau un comision de 10-50% din banii investiţi.
Nu mai văzusem astfel de contracte.
Spre sfârşitul lui 2018, au fost dezvăluiri care au zguduit jocul.
Mii şi mii de documente...
Era întreaga panoramă a fotbalului
expusă în diferite feluri.
Cum va zgudui asta jocul global?
Manchester City, deţinut de fratele şeicului din Abu Dhabi,
şi-ar fi umflat veniturile
într-un fel care era ilegal.
Ştiri de ultimă oră. UEFA a decis ca Manchester City
să fie pedepsită drastic pentru încălcarea regulilor financiare.
A apărut o poveste care încă are efecte dezastruoase
pentru preşedintele FIFA Gianni Infantino.
Era vorba despre nişte întâlniri dintre preşedintele FIFA
şi procurorul general al Elveţiei.
Acea investigaţie asupra lui Infantino este încă în desfăşurare.
O altă poveste importantă
a fost despre unele dintre cele mai mari cluburi din Europa,
care puneau la cale înfiinţarea unei noi super ligi.
Ar fi afectat toţi fanii din Europa
şi ar fi zguduit din temelii lumea fotbalului.
Acest proiect al superligii s-a materializat,
deşi într-un mod atât de prost, încât s-a prăbuşit în 48 de ore.
Dar a fost momentul în care fotbalul
a fost cel mai aproape de o astfel de ruptură seismică.
A existat o repulsie generală din partea publicului.
Aveai sentimentul că fotbalul se descompunea.
Dar aceste scurgeri de informaţii au fost confirmarea
că jocul şi-a pierdut sensul,
că fotbalul nu mai era ceea ce fusese,
şi anume aceste echipe din comunităţile locale
care ofereau oamenilor câteva ore de distracţie.
În schimb, deveniseră această afacere vulgară
în care puterea şi banii se ciocnesc
şi câţiva actori iau tot ce pot din jocul oamenilor.
Te întrebi constant: "Cine este păpuşarul
din spatele acestor revelaţii?"
În acel moment, atmosfera fotbalului
din Portugalia era complet toxică.
Asta e o schemă de corupţie în favoarea Benficăi.
Încercam să aflăm cine era în spatele scurgerilor de informaţii de la Benfica.
Sunam oameni, sunam surse.
Am început să auzim zvonuri,
dar nu ne spunea nimeni numele lui.
Dar, în septembrie 2018, s-a soluţionat cazul în care era implicat clubul Benfica.
Când s-a terminat, o sursă ne-a spus:
"Mergeţi acolo şi uitaţi-vă în anexa dosarului."
"Bine. De ce?"
"Pentru că numele tipului pe care îl căutaţi este acolo."
Şi ne-am dus să ne uităm.
Dimineaţă, m-am dus la tribunal.
Am cerut permisiunea să mă uit
la dosarele investigaţiei.
Într-o mapă, erau documentele din cazul Benfica.
M-am uitat şi iar m-am uitat
până am ajuns la o pagină.
Era o notă scrisă de către procurorul de caz.
Descria o parte a investigaţiei
şi o parte a întâlnirii de la benzinăria de pe autostradă.
"Această anchetă a pornit de la o plângere a Doyen Sports
împotriva unui necunoscut. Plângerea lui Nélio Lucas contra lui Artem Lobuzov."
"Există un suspect identificat."
Era acolo.
Rui Pinto.
Aşa am aflat numele lui Rui Pinto.
Era în documentele publice.
- Ai revista cu tine? - Da.
- Putem s-o vedem? - Sigur. Nu aţi mai văzut-o?
Titlul spune: "Hackerul care a furat secretele Benficăi."
Apoi e un text mic unde scrie că e un geniu IT
şi că a creat Football Leaks cu informaţii de la Doyen,
Real Madrid, Porto şi Sporting
şi că este anchetat în Portugalia şi în Spania.
Am aflat că era un tânăr din Porto
şi că trăia în străinătate.
Şi că era un autodidact în ceea ce priveşte cunoştinţele de IT.
Pe prima pagină a revistei "Sábado",
omul suspectat că a furat secretele Benficăi este un hacker portughez...
Când am publicat povestea aceea, era la ştiri de câteva săptămâni.
Rui Pinto a creat Football Leaks.
În 2015, s-a implicat în fotbal, în mizeria cu cluburile şi companiile.
Luni de zile, telefoanele tatălui şi surorii lui Rui Pinto au fost ascultate.
Dar într-o zi, au interceptat un mesaj pe telefonul tatălui lui Rui Pinto
în legătură cu nişte bilete de avion spre Budapesta, Ungaria.
Tatăl lui Rui Pinto şi mama vitregă au fost urmăriţi de la aeroport
până la apartamentul lui din Budapesta.
Apoi, Rui Pinto a fost surprins dis-de-dimineaţă
de poliţia ungară, care avea un mandat european de arestare
pe numele lui Rui Pinto eliberat de autorităţile portugheze.
Arestarea omului din spatele Football Leaks
a fost o ştire globală, din cauza anilor de poveşti nebuneşti.
Salut. Eu sunt Rui Pinto. Eu sunt John,
informatorul Football Leaks.
John, Rui Pinto, Artem, sunt aceeaşi persoană.
Era tipul ăsta cu părul... Era tipul din spatele Football Leaks.
Îţi cade faţa.
Era amuzant, cumva, că puştiul ăsta mic
a dezlănţuit ceea ce a dezlănţuit.
Acest student cu părul ţepos,
cu un rucsac şi o faţă inocentă şi copilăroasă.
Nu se potrivea cu imaginea
unui bărbat care a adus aşa de mult haos în lumea fotbalului.
Aceasta este partea fascinată. Pentru că, dacă te gândeşti la un hacker,
te gândeşti la cineva, într-un subsol, care face lucruri complicate,
care sparge un sistem de securitate.
Iar ce a făcut el a fost foarte simplu. El a folosit metoda phishing.
El doar a trimis e-mailuri oamenilor,
iar oamenii nu ştiu să folosească computerele.
Am primit un e-mail, aparent de la directorul sportiv al FC Porto,
care voia să partajeze un fişier cu informaţii despre jucători.
Cineva trimite un e-mail cu un ataşament sau un link
care pare credibil, iar oamenii îl accesează.
L-am considerat legitim şi am deschis fişierul.
Într-un mod foarte logic şi foarte simplu,
a găsit cel mai slab punct într-un sistem IT.
Practic, când am accesat acel link, am deschis uşa.
El doar a intrat şi a luat ce a vrut.
Până când a fost prins.
Autorităţile portugheze au emis un mandat european de arest
pentru a fi extrădat în Portugalia.
Ştiam că urma să fie urcat într-un avion cât de curând.
În Martie 2019, a fost extrădat în Portugalia.
A fost audiat de un judecător şi trimis în arest preventiv.
Apoi a început un nou episod
din această telenovelă.
A fost trimis la închisoare.
William Bourdon, cu care am lucrat la alte cazuri,
a venit să mă vadă în biroul meu de la Parlamentul European şi mi-a spus:
"Am fost angajat să apăr un tip care a fost arestat în Ungaria."
"Se presupune că el este în spatele Football Leaks."
"Merge la închisoare şi va fi judecat în Portugalia."
Am spus: "Portugalia nu a făcut nimic
în legătură cu spălarea de bani şi evaziunea fiscală
despre care am aflat datorită Football Leaks."
"Iar acum se concentrează pe tipul care a deconspirat
activitatea ilegală?"
William a spus: "Voi avea nevoie de un avocat bun în Portugalia
pentru a mă ajuta cu cazul acesta."
Aşa că i-am făcut legătura lui William cu Francisco Teixeira da Mota.
William Bourdon şi cu mine am ajuns la concluzia
că ar fi bine să colaborăm.
Cât a fost la închisoare, îl vizitam o dată sau de două ori pe săptămână.
Nu era fericit cu ce am văzut în fotbal.
El credea că aceste companii terţe distrugeau fotbalul.
I se părea greşit şi ascuns de societate.
Şi a decis să facă totul public.
În Portugalia, era agitaţie mare. Lumea îi spunea "hackerul".
Era prezentat într-un mod foarte negativ.
Iar eu mă întrebam mereu: "Cum se face că autorităţile portugheze
primesc o plângere de la Doyen şi îl urmăresc pe Rui Pinto?"
A doua distincţie este oferită unui om
care este în arest în Portugalia.
La acea vreme, un grup politic din Parlamentul European
oferea nişte distincţii avertizorilor de integritate.
Este arhitectul cazului Football Leaks.
Am fost acolo deoarece, printre cei premiaţi, era şi Rui Pinto.
Unii oameni puternici ar prefera ca adevărul
despre corupţia din fotbal să rămână în umbră, iar asta e inacceptabil.
Toţi suporterii care sunt dedicaţi valorii sportului şi nu banilor
ar trebui să-l sprijine pe Rui Pinto.
Pentru că Rui Pinto nu a putut fi acolo,
m-au întrebat dacă îi pot duce eu premiul.
Am decis să cer autorităţilor permisiunea de a-l vizita în închisoare.
Cred că a fost mulţumit şi a simţit
că o parte a societăţii a apreciat ce făcuse el.
Prima oară când l-am cunoscut, am fost surprinsă. Părea mai tânăr decât era
şi avea o tunsoare amuzantă.
Era foarte hotărât şi foarte convins
de importanţa lucrurilor pe care le făcuse.
Trebuie să particip la ceva mai mare, trebuia să...
încerc să fac diferenţa.
Din fericire, am avut şansa
să adun mai multe documente
care aveau legătură cu fotbalul.
Următorii paşi erau...
să încerc să arăt ce era greşit.
M-a impresionat puştiul.
Am fost cu adevărat impresionată.
Încet, încet, opinia publică a început să se schimbe.
Aduceţi-vă aminte ce s-a întâmplat pe unele stadioane.
"Mulţumesc, Rui Pinto!"
"Eliberaţi-l pe Pinto!"
Oamenii strigau: "Eliberaţi-l pe Pinto!"
Pentru că o comunitate de jucători
a înţeles ce a făcut Pinto,
face ca el să fie un prieten al fotbalului.
Rui Pinto a fost în arest preventiv
şi au avut loc multe demonstraţii prin care se cerea eliberarea tânărului.
Am văzut pe Facebook că avea loc o demonstraţie pentru sprijinirea lui Pinto.
Am contactat organizaţia şi i-am întrebat dacă pot aduce 300 de fani ai lui Porto.
Am decis să ne alăturăm, nu doar ca cetăţeni, ci şi ca suporteri.
Pentru că cineva care a făcut bine este pedepsit.
Cred că Rui Pinto ar trebui decorat ca erou naţional,
pentru că a făcut această descoperire
şi pentru că a expus lucrurile.
A stat mai mult de un an în închisoare.
Era furios şi revoltat
pentru că autorităţile au urmat plângerile unor escroci
şi au anchetat informatorul în locul escrocilor.
Ce contează pentru mine şi Football Leaks
este că documentele sunt autentice.
Nu-mi pasă de originea lor. Sunt avertizor, aşa că trebuie să demasc.
Acesta este singurul lucru care contează pentru mine.
După ce am aflat că Doyen era
principalul acuzator al lui Rui Pinto,
am început propria investigaţie asupra Doyen.
Ce am aflat?
Că această companie nici măcar nu are un sediu în Portugalia.
Că are sediul în Malta. Deja este suspect.
Că acest portughez, Nélio Lucas, este omul din faţă.
Malta este în UE şi nu este interzis sau o infracţiune
să foloseşti o jurisdicţie de eficienţă fiscală
pentru a optimiza rezultatele afaceri tale.
Dacă pot plăti cinci în loc de zece, de ce aş plăti zece?
Indiferent de motiv, lucrurile astea există, nu le-am creat eu.
Ce aveau împotriva noastră? Nimic.
Puteau spune: "Oamenii ăştia fac o grămadă de bani." În regulă.
Nu e vorba de câţiva euro, ci de bani serioşi.
Deci au încercat să afle cine e în spate, de unde vin banii.
Am fost martor în procesul contra lui Rui Pinto.
În ziua în care am mers să depun mărturie,
judecătorul mi-a spus: "Explică-mi cum au făcut banii partenerii tăi."
Ce întrebare stupidă! Am spus că nu ştiu cum au făcut banii.
Cine este în spatele lui Nélio Lucas este o întrebare foarte interesantă.
În documentul Football Leaks scrie:
"Nélio Lucas trebuie să fie singura faţă a Doyen."
"Nu trebuie să ştie nimeni cine e în spate." Iar în spate,
este o familie kazahă-turcă de oligarhi, numită Arif.
Când Zidul Berlinului şi URSS au picat,
ei au făcut bani cu resurse minerale.
Au construit un imperiu uriaş şi secret.
Un labirint de companii offshore în cele mai rele paradisuri fiscale din lume.
Sunt patru fraţi,
iar Tevfik Arif este singura figură publică.
A locuit în Turcia, apoi s-a mutat în SUA,
unde a investit în imobiliare în colaborare cu Donald Trump.
Congresul SUA a stabilit recent că sunt o organizaţie
care spală bani pentru mafia rusă.
S-au gândit că fotbalul ar fi o investiţie bună.
Şi, la un moment dat, au decis să deschidă un birou la Londra
pe care l-au denumit Doyen Sports.
La începutul anilor 2010, Tevfik Arif i-a cerut fiului său,
Arif Efendi, să meargă la Londra
pentru a conduce Doyen Sports alături de Nélio Lucas.
Din cauza trecutului familiei, a legăturilor lor,
în mintea oamenilor, asta înseamnă imediat
ceva necunoscut sau ciudat, bizar.
Îţi imaginezi imediat nişte oameni cu bărbi lungi, puşti Kalashnikov.
Dar nu, sunt oameni la costum, investiţii mari, afaceri internaţionale.
De acolo, îţi investeşti banii în cel mai bun mod posibil.
Primul lucru care a pus poliţia pe urmele lui Rui Pinto
a fost întâlnirea de pe autostradă dintre Nélio Lucas şi Aníbal Pinto.
Aníbal Pinto a spus că-şi mai reprezentase clientul
într-o investigaţie anterioară, când a atacat o bancă.
Cu vreo doi ani înainte de Football Leaks, cineva a accesat serverul
Caledonian Bank, o bancă offshore din Insulele Cayman.
Pe 18 septembrie 2013, Rui Pinto a accesat serverul băncii,
a intrat în contul unui client şi a transferat 46.000 de dolari
în contul său personal de la Deutsche Bank din Lisbon.
Transferul a trecut neobservat.
Dar, în octombrie, a accesat din nou serverul Caledonian Bank
şi a transferat 310.000 de dolari.
Acea sumă făcea parte dintr-un fond de pensii
şi lipsa banilor a fost observată imediat.
Iniţial, Rui Pinto a spus: "Nu am nimic de-a face cu asta. Sunt banii mei."
Apoi a recunoscut că cei 310.000 de dolari nu erau ai lui şi i-a dat înapoi,
dar a spus că cei 46.000 de dolari erau ai lui.
Avocatul lui, Aníbal Pinto, a mers la avocaţii băncii
şi a spus: "Bine, să mergem în instanţă."
Îţi voi chema toţi clienţii să depună mărturie
"şi toată lumea va şti că banca voastră a fost atacată."
Avocaţii băncii au spus, "Nu, hai să ajungem la o înţelegere."
Rui Pinto returnează jumătate din cei 46.000 de dolari
şi asta a fost. În termeni judiciari, e un caz închis în Portugalia.
Cazierul lui Rui Pinto este curat.
Dar Caledonian Bank ne spune ceva despre trecutul lui Rui Pinto.
Nu se potriveşte cu povestea pe care o spune despre el,
ca avertizor de integritate, un Robin Hood al industriei fotbalului.
Violarea corespondenţei, hacking, fraudă IT,
acces nelegitim, înregistrare ilegală.
Caledonian Bank spune povestea cuiva care a mers la o bancă,
într-un teritoriu offshore, în căutare de bani.
Cineva care încerca să se îmbogăţească.
Este partea întunecată a poveştii lui,
care nu se potriveşte cu restul.
Este o contradicţie. Vezi un timp...
care ar trebui să aibă o anumită abilitate.
A făcut ceva pentru care ai nevoie de cunoştinţe pentru a o face.
În acelaşi timp, probabil nu e cea mai strălucită minte din lume.
Un tip care ia bani din bancă şi-i transferă în contul personal...
"Fii serios. Măcar încearcă să-i duci în altă parte."
Am aflat că, pe cei de la Doyen Sports, nu-i interesa deloc
carierele jucătorilor în care investiseră.
Pentru ei, jucătorii de fotbal erau nişte obiecte.
De exemplu, când Brazilia s-a calificat în semifinala Cupei Mondiale din 2014
au scris: "Neymar, târfo, fă-ne nişte bani."
Un alt exemplu este Radamel Falcao. În 2013, s-a transferat la Monaco.
Au făcut un profit bun cu vânzarea lui Falcao, dar au vrut mai mult.
Au publicat mesajele de pe WhatsApp dintre tine şi Arif. Citez.
Tu spui despre Falcao:
"S-a dus la Monaco, nenorocitul. Cariera lui e terminată."
E un mesaj între mine şi el.
Dacă mă uit în telefonul tău şi-ţi citesc mesajele,
sunt sigur că găsesc ceva ce nu vrei să se afle.
E ca şi cum văd o fată şi spun, "Mişto sâni, mişto fund."
Apoi citeşti în afara contextului şi te miri de vocabular.
Vedem din documentele companiei Doyen că folosesc regulat prostituate.
Nélio Lucas şi Arif Efendi discută des pe WhatsApp despre prostituate.
Pentru a fi discret, Arif Efendi se referă la prostituate ca fiind "fotbalişti".
"Cheamă fotbaliştii acum. Nu pierde timpul."
"Vom păţi ca aseară, nu vom găsi nimic."
În niciun caz nu am fost implicat în asta. Sigur nu. 100%.
Cercetaţi şi investigaţi cât vreţi.
Am înţeles. Îmi poţi vorbi despre călătoria la Miami din august 2013?
În August 2013, a avut loc un turneu demonstrativ în Miami,
cu câteva echipe europene mari.
A fost o călătorie ca oricare alta. Am mers să văd meciurile din presezon.
Scopul lui nu este să vadă meciurile, ci să vândă un jucător
din care are o cotă parte, un jucător francez, Geoffrey Kondogbia.
Are în contract o clauză de reziliere de 20 de milioane de euro.
Deci Nélio Lucas face tot ce poate pentru a-l vinde pe Kondogbia.
Şi ştim asta din discuţiile de pe WhatsApp.
La un moment dat, Nélio Lucas îi scrie lui Arif Efendi.
Spune că, până şi Florentino Pérez, preşedintele lui Real Madrid,
şi-a dat cravata jos şi s-a distrat pe ringul de dans.
Am mers la un club, am băut şi ne-am distrat.
Ceva normal între prieteni. Mă bucur că s-a simţit bine.
Cel mai interesant lucru este ce se întâmplă în ziua următoare.
Familia Arif are un penthouse uriaş pe insula Fisher,
care este un paradis al miliardarilor în apropiere de Miami Beach.
Nélio Lucas îi dă un mesaj lui Arif Efendi şi îi spune...
mesajul se referea la o petrecere sexuală
şi la faptul că fetele pe care voia să le invite erau prostituate
şi că vor să-l invite pe Florentino Pérez.
Tatăl lui Arif Efendi, Tevfik Arif... Arif Efendi îi spune Skip.
Nélio răspunde: "Îi voi dai camera lui Skip lui Florentino."
Arif răspunde: "Pentru 20 de milioane de euro pentru Kondogbia."
Nu recunosc mesajele acestea. Sigur nu sunt de la mine.
Dacă vreau să fac ceva de genul ăsta, nu am nevoie să cer permisiunea.
Este ca atunci când ai un film bun,
dar, dacă introduci şi o scenă nud, e mult mai interesant pentru film.
Măcar gândeşte-te şi vino cu o poveste mai bună.
Florentino Pérez a negat vehement
că ar fi participat la această petrecere.
Într-un alt mesaj, câteva zile mai târziu, Nélio Lucas îi spune lui Arif Efendi
că Florentino Pérez era interesat de jucător, dar că oferă doar 15.
În final, AS Monaco l-a cumpărat pe Kondogbia cu 20 de milioane.
Septembrie 2020. Este prima zi a procesului lui Rui Pinto
la tribunalul din Lisabona, iar interesul este enorm.
Era aglomerat. Erau zeci de reporteri din toată lumea
care aşteptau afară să înceapă procesul.
Erau o mulţime de poliţişti.
Erau gură-cască şi oameni care încercau să înţeleagă circul.
Când va face Rui Pinto o declaraţie?
Eu nu comit infracţiuni. Sunt un avocat cinstit şi sunt aici pentru clarificări.
A fost un eveniment major pentru ţară.
Rui Pinto este acuzat de 90 de infracţiuni,
printre care şi de şantaj.
Risca ani mulţi de închisoare.
Rui Pinto reprezintă o lume fără corupţie
şi nu acţionează pentru folos sau interes propriu.
Îşi doreşte o societate mai bună.
Nu intră pe uşa principală, intră prin garaj.
Poartă o vestă antiglonţ la tribunal.
Măsuri de securitate nemaivăzute în Portugalia.
În acelaşi timp, avea loc un proces de terorism
în care nişte oameni erau acuzaţi că făceau parte din Statul Islamic.
Iar măsurile de securitate nu erau la fel de drastice.
Oamenii pierduseră mulţi bani, le-a fost distrusă reputaţia.
Sunt furioşi că secretele afacerii lor au fost dezvăluite.
Dacă ai supărat atât de mulţi oameni, există riscul ca unu sau doi dintre ei
să vrea să-ţi facă rău.
Cunoştinţele înseamnă putere.
Oamenii care au putere încearcă să-i oprească pe alţii să aibă cunoştinţe.
Cred că Rui deschide o fereastră în societate care nu trebuia deschisă.
A avut 90 de capete de acuzare: acces necorespunzător,
violarea corespondenţei, acces nelegitim.
Hackerul a spus în instanţă că nu se consideră un hacker,
ci un avertizor de integritate care a dezvăluit multe informaţii
care au dus la începerea mai multor anchete
nu doar în Portugalia, ci şi în alte ţări europene.
Vă mulţumesc că mă ascultaţi. Numele meu este Edward Joseph Snowden.
Evaluarea supremă a oricărui avertizor de integritate
se regăseşte în consecinţele sale.
Rui Pinto este Edward Snowden al luptei anticorupţie.
În cazul lui Rui Pinto, nu există niciun dubiu
că poveştile pe care le-a făcut publice
au atras interesul publicului. Şi sper că sunteţi de acord.
Un avertizor de integritate ca Pinto trebuie protejat.
Trebuie văzut de către judecător ca cineva
care s-a sacrificat în interesul publicului.
Mi se pare o jignire pentru Edward Snowden
ca Rui Pinto să fie comparat cu el.
Nu poţi să-i compari. Nu poţi.
Apărarea avertizorilor de integritate mi se pare puţin îngrijorătoare.
Ideea că cineva poate intra în casa ta
să vadă dacă nu eşti o persoană bună şi apoi să plece...
Nu funcţionează aşa. Scopul nu scuză mijloacele.
L-ai întrebat vreodată de unde a luat informaţiile sau nu ţi-a păsat?
L-am întrebat.
A evitat răspunsul, aşa că nu am insistat.
Poţi să-mi explici cum a făcut Rui Pinto rost de materiale?
Nu-mi fac griji pentru asta. Ca avocat, nu trebuie să ştiu asta.
Detaliile aventurii lui nu mă interesează.
Nu-mi pasă.
Ce schimbă asta?
În prima zi a procesului, Rui Pinto a spus că e un avertizor de integritate
şi că nu a cerut bani în schimbul nepublicării informaţiilor.
Doyen este principalul reclamant
în cazul hackerului.
Ce este important la proces, este tentativa de şantaj.
Nu se potriveşte cu povestea spusă de Rui Pinto despre el.
Au încercat să facă să pară lupta dintre David şi Goliath.
Oamenii de la Doyen sunt bandiţii plini de bani,
iar tipul ăsta e în mijlocul pustiului şi încearcă să-i demaşte.
Nu poţi să nu vorbeşti despre cazul de şantaj.
El a spus că a vrut să scape de mizeria din fotbal.
Dacă tipul ăsta a părut la un moment dat că a încercat să profite
de abilitatea lui de a accesa fişierele la care nu ar fi trebuit să aibă acces,
este o pată peste tot ce a făcut.
Va fi păcatul originar al proiectului Football Leaks.
Nu a avut niciodată intenţia de a obţine bani.
A fost doar un joc. Doar un joc.
Am decis să mă joc cu ei. L-am contactat pe Nélio Lucas.
I-am spus: "Da, am nişte documente, despre Doyen."
Am vrut să le văd reacţia, am vrut să ştiu
cât de valoroase erau aceste documente pentru ei.
Am vrut să ştiu cât de departe ar merge.
S-a prefăcut că vrea să primească bani
pentru a demonstra teama lor.
Pentru că dacă accepţi să plăteşti nişte bani
înseamnă că eşti obsedat să păstrezi legea tăcerii.
Dacă e ceva ce nu-l interesează pe Pinto, aceia sunt banii.
Nu-i pasă.
Nu mi se pare că are logică să spui că ai vrut să vezi
câţi bani sunt cei de la Doyen dispuşi să plătească.
Sunt nişte e-mailuri în care Rui Pinto vorbeşte cu Aníbal Pinto...
...despre deschiderea unui cont în Malta...
...pentru că ar avea beneficii fiscale.
Este ironic că se luptă cu oameni care fac evaziune fiscală
şi care plătesc mai puţine taxe,
...dar el ar fi plătit mai puţine taxe în Malta decât în Ungaria.
Cred că Rui Pinto a făcut o treabă excelentă.
A ajutat Portugalia şi lumea
să înţeleagă tot ce se întâmplă în fotbal.
A reuşit asta.
Întreaga maşinărie a fost dezmembrată.
Îl voi invita să vină la un meci
pentru ca toată lumea să-l aplaude şi să-i mulţumească pentru ce a făcut.
Poţi spune că, datorită lui Rui Pinto, unele activităţi ilegale
ale unor actori din industria fotbalului nu mai sunt posibile.
Îmi aduc aminte tot ce s-a scris despre mine.
Oamenii spun că eşti un infractor,
că lucrezi pentru nişte organizaţii rele.
Nu dormi, devii agitat.
Pierzi oportunităţi de afaceri.
Tipul care conducea Doyen... Nu vreau să-i spun numele, dar...
Ce făcea şi viaţa pe care a avut-o în fotbal... era groaznic.
Au început anchete penale în mai multe ţări.
Lumea a aflat secretele murdare din fotbal.
Cum sunt primite aceste poveşti?
Vrei un răspuns sincer? Oamenilor nu le pasă.
Au apărut la ştiri câteva zile,
dar weekendul următor, Cristiano înscrie două goluri şi totul e uitat.
Paradoxul absolut al acestei poveşti este
că, atunci când a început procesul, pe o parte era un martor protejat,
dar, în acelaşi timp, era şi incriminat.
Mi-a făcut mult rău mie, companiei mele, familiei mele. Mult rău.
Sper că va plăti pentru ce a făcut
şi sunt sigur că justiţia îl va face să plătească.
La început, probabil a existat o motivaţie financiară,
dar cred că, la un moment dat, asta s-a schimbat.
Cred că scopul lui a fost să demaşte ceea ce credea că era greşit.
Există două versiuni ale lui. Un erou şi un răufăcător.
Te face să te gândeşti.
Îţi spune că lumea chiar funcţionează într-o zonă gri.
Nu este nimic complet curat,
dar nici ceva complet rău.
Există o mizerie la mijloc, în care funcţionăm.
Rui Pinto a refuzat să fie intervievat pentru acest film.
Este acuzat de 90 de infracţiuni.
După doi ani, procesul este încă în desfăşurare.
Un verdict este aşteptat în toamna lui 2022.
Doyen Sports s-a închis în 2017.
Nelio Lucas şi-a păstrat legăturile din industria fotbalului.
Mai conduce investiţii în minerit, imobiliare şi start-upuri.
Arif Efendi a refuzat să fie intervievat pentru acest film.
Susţine că acuzaţiile că Doyen Sports sau familia Arif
ar fi implicate în spălarea de bani sau că ar avea legături cu mafia rusă
sunt complet false.
A declarat că mesajele de pe WhatsApp prezentate în acest film
sunt discuţii private scoase din context şi conţin afirmaţii false.
Este acum în spatele altei agenţii sportive din Londra.
Benfica a refuzat să comenteze
conţinutul e-mailurilor prezentate în acest film.
Avocaţii clubului au spus că e-mailurile au fost obţinute ilegal
şi prezentate într-un mod manipulator.
Clubul FC Porto a fost amendat de tribunalul civil
pentru că a publicat e-mailuri
şi a dezvăluit secretele comerciale ale Benficăi.
Mino Raiola a refuzat să fie intervievat pentru acest film.
A murit în aprilie 2022.
Florentino Perez neagă că a fost în apartamentul familiei Arif
de pe insula Fisher.
Documentele Football Leaks ne-au fost oferite de Der Spiegel
şi European Investigative Collaborations.
E-mailurile şi mesajele prezentate în acest film
au fost scurtate pentru claritate.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA