Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX ואולפני טיילר פרי מציגים -‬
‫- מחוז הופוול, ג'ורג'יה‬ ‫1987 -‬
‫אנחנו רוצים שתפנה למצלמה‬ ‫ותדבר עם אנשי ג'ורג'יה.‬
‫אז תוכל להגיד לתושבי ג'ורג'יה‬ ‫מדוע כדאי להם להצביע לך?‬
‫המשפחה שלי הייתה בפוליטיקה‬
‫ובמבנה השלטון של העיר הופוול במשך דורות,‬
‫ואנחנו לא עומדים להיכנע‬
‫לאיזה אדם שנולד באטלנטה.‬
‫הוא לא יודע כלום על מנהגינו.‬ ‫איך הוא יכול? הוא לא מכאן.‬
‫הוא רק רוצה לקחת‬ ‫מאיתנו משלמי המסים החרוצים‬
‫ולתת לאנשים העצלנים וחסרי התועלת‬
‫שלדעתו זכאים לכך.‬
‫מה תגיד לכל האנשים‬
‫שאומרים שהדעות שלך גזעניות‬ ‫ומזכירות את הדרום של תקופת ג'ים קרואו?‬
‫למה כולם חושבים שגברים לבנים הם גזענים?‬
‫אני לא גזען.‬ ‫אני פשוט לא מאמין שזה הוגן.‬
‫הוא הגיע הנה בגלל העדפה מתקנת.‬
‫ואם אבחר לקונגרס, היפטרות מזה‬
‫תהיה בראש מטרותיי.‬
‫זו רווחה בשינוי אדרת אם תשאל אותי.‬
‫שמעתי מספיק ממך, מר גבר לבן.‬
‫- ברוכים הבאים למחוז הופוול -‬
‫אני מצטערת, אדוני, אבל היא מסרבת ללכת.‬
‫מה היא רוצה?‬ ‫-היא לא מוכנה להגיד.‬
‫היא רק יושבת שם כבר שעות.‬
‫טוב, אני עסוק.‬
‫כן, אדוני.‬
‫סליחה, גברתי, את לא יכולה פשוט להיכנס…‬ ‫-לא, זה בסדר, ג'ואן.‬
‫תודה.‬
‫מה אני יכול לעשות עבורך, גברתי?‬ ‫אני די עסוק.‬
‫אני רוצה שתחקור רצח שקרה כאן בהופוול.‬
‫דיברת עם משרד השריף?‬ ‫-זה לא בשבילם.‬
‫הם הרגו אותו ממש כאן בעיירה הזו ב-1947.‬
‫את רוצה שאחקור רצח‬ ‫שקרה לפני למעלה מ-40 שנה?‬
‫אני מצטער. גברת…‬
‫האטי מיי הוא שמי.‬
‫אני מצטער, אבל לא נראה לי שאוכל לעזור.‬
‫למה שלא תדברי עם משרד השריף?‬
‫מעולם לא כתבתי כלום על הנייר.‬
‫החיים ארוכים מדי.‬
‫הוא כתב הכול.‬
‫כל מה שאתה צריך לדעת.‬
‫הכול כאן.‬
‫ליאן הרפר?‬
‫"ליל אן היקרה.‬
‫"הדודנית של אמי, ויני, חלתה,‬ ‫אז היא ביקשה שאקח אותה לסאמרוויל אתמול,‬
‫"בערך ארבע שעות מהמקום שבו אנחנו גרים.‬
‫"מקווה שקיבלת את המכתב שעברנו למחוז הופוול‬
‫"עם כתובת למשלוח דואר.‬
‫"את יודעת, חלפנו ליד הבית הישן של אמא שלי,‬
‫"הוא מתפרק עכשיו,‬
‫"אבל הוא עדיין מעלה זיכרון טוב אחד.‬
‫"היום בו נפגשנו לראשונה.‬
‫"אני עדיין מריח את ריח הלבנדר והמונשיין."‬
‫- סאמרוויל, ג'ורג'יה 1937 -‬
‫"אם תראו את התרנגול שלי‬
‫"בבקשה שלחו אותו בחזרה הביתה‬
‫"לא מצאתי ביצים בסל שלי‬
‫"מאז שהתרנגול שלי נעלם‬
‫"שמעתי את התרנגול שלי מקרקר‬
‫"הבוקר, בערך בעלות השחר"‬
‫מי זאת?‬
‫זו הבת של את'ל לי.‬ ‫קוראים לה באקט (דלי).‬
‫למה קוראים לה ככה?‬
‫כי אמא שלה זרקה אותה כאן‬ ‫כמו דלי ריק וברחה לצפון.‬
‫היא גרה עם סבא שלה.‬
‫הוא זקן מרושע.‬
‫למה אני עושה את כל העבודה הזאת?‬ ‫בשביל זה עשיתי את הבנים האלה.‬
‫בכל אופן, אחד מהם דומה לי.‬
‫בוא הנה, באיו.‬
‫בוא תנגן בחצוצרה.‬
‫בוא.‬ ‫-תסתכלו עליו.‬
‫תנגן כמו שהראיתי לך, מותק.‬ ‫-כן.‬
‫קדימה.‬
‫בדיוק!‬
‫עכשיו תראו מי מהם.‬
‫תפסיק!‬ ‫-מה?‬
‫אהבתם את זה?‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫אני מנסה ללמד אותו,‬
‫אבל אני מאמין שהילד קצת איטי.‬
‫תשתוק, באסטר.‬
‫היא תמיד מצדדת בו.‬
‫קדימה, וילי.‬
‫כן, וילי ארל!‬
‫תראה להם איך עושים את זה.‬
‫קדימה, וילי ארל!‬
‫תראי את זה.‬
‫כן. נראה מה אתה שווה.‬
‫נגן בחצוצרה הזו, וילי ארל.‬
‫"ראיתם את התרנגול שלי…‬
‫"בבקשה שלחו אותו בחזרה הביתה‬
‫אולי היית צריך לשיר את זה.‬
‫מה? אתה לא מדבר?‬
‫אתה באמת יודע לשיר.‬
‫תודה.‬
‫קיבלתי את זה מאמי.‬
‫וכמו שאמרתי, היית צריך לשיר את השיר הזה.‬
‫אבא שלי לא אוהב את השירה שלי.‬
‫הוא רוצה שאנגן.‬
‫טוב, אולי נגינה זה לא בשבילך.‬
‫קוראים לי הוראס ג'ון בויד,‬ ‫אבל כולם קוראים לי באיו (נחל).‬
‫למה קוראים לך ככה?‬
‫אבא שלי אומר‬ ‫שעיניי היו עמוקות כמו הנחל כשנולדתי.‬
‫תראה לי את העיניים שלך.‬
‫העיניים שלך רגילות.‬
‫לא נראה שאבא שלך מכיר אותך כל כך.‬
‫תהיי מנומסת. זה אבא שלי.‬
‫אני מצטער, הוראס ג'ון.‬
‫אני מעדיף שיקראו לי באיו, באקט.‬
‫שמי ליאן ג'ין הרפר,‬ ‫ואני מעדיפה שיקראו לי בשמי.‬
‫שלא תקרא לי באקט‬ ‫או שלא אדבר איתך יותר לעולם.‬
‫כדאי שאלך.‬
‫היי. אני מצטער. לא התכוונתי לפגוע.‬
‫אני מקווה שהספר שלי הכניס לך קצת שכל לראש.‬
‫אני אראה אותך שוב, ליל אן?‬ ‫-כשתלמד איך להגיד את השם שלי.‬
‫כשתרגישי שהתינוק מגיע, בואי אליי, אל תחכי.‬
‫כן, גברתי. לא אחכה.‬
‫אני אהיה כאן. תשמרו על עצמכם.‬
‫אתה נראה יפה!‬
‫אני מבינה שאתה ממש מחבב אותה.‬
‫זאת אומרת, לא השארת כלום לאף אחד…‬
‫הוא ברח. הוא רץ מהר, אתה יודע.‬
‫וילי ארל תפס את ארוחת הערב.‬
‫הילד שלי.‬
‫הוא יכול לעשות הכול.‬
‫הנה.‬
‫לך להוריד להם את העור.‬
‫אני אעשה את זה. לך, באיו.‬
‫לאן אתה הולך, ילד?‬
‫עזוב אותו. לך, באיו.‬
‫לאן הוא הולך?‬
‫לבקש מהבחורה ההיא להתלוות אליו למסיבה.‬
‫איזו בחורה?‬
‫באקט?‬
‫היא לא תלך לשום מקום איתו.‬
‫היי, באיו!‬ ‫-עזוב אותו!‬
‫חכה רגע.‬
‫חכה רגע!‬
‫אתה תזמין את באקט למסיבה?‬
‫לא קוראים לה באקט. עזוב אותי.‬ ‫-מה?‬
‫תראה אותך. אתה ילד גדול עכשיו, אה?‬
‫היא לא תלך לשום מקום איתך.‬ ‫תראה מה אתה לובש.‬
‫אמרתי לך לעזוב אותי.‬
‫טוב.‬
‫מה הבעיה שלך? על מה אתה מדבר?‬
‫רד ממני, וילי!‬ ‫-למה שמישהו יאהב אותך?‬
‫אף אחד לא יאהב אותך.‬
‫אמרתי לך לעזוב אותו!‬
‫אמרתי לך לעזוב אותי בשקט.‬
‫הילד יצטרך ללמוד להיות קשוח מתישהו, האטי.‬
‫באסטר, תיכנס פנימה ועזוב אותו בשקט.‬
‫גם אתה, וילי ארל.‬
‫בוא, וילי. אני אלמד אותך שיר חדש.‬
‫נשאיר אותה עם הילד המסכן הזה.‬
‫קדימה.‬
‫בוא.‬
‫למה הוא ואבא מתייחסים אליי ככה?‬
‫אל תדאג בקשר אליהם.‬
‫או בקשר לאף אחד.‬
‫שמעת אותי?‬
‫לך לשם,‬
‫ותשאל אותה.‬
‫קדימה. רגע. תן לי להוריד את הלכלוך מהגב.‬
‫היא לא תאהב אותך!‬
‫מה אתה רוצה, ילד?‬
‫שלום, אדוני.‬
‫דבר.‬
‫אני רוצה… רציתי…‬
‫אמא שלי כובסת, אדוני,‬
‫ורציתי לדעת אם יש לך צורך בכביסה.‬
‫אתה חושב שאני טיפש, ילד?‬
‫לא.‬
‫אתה מחפש את באקט, נכון?‬ ‫-לא, אדוני.‬
‫תתרחק מכאן עכשיו.‬
‫עוף מהשטח שלי לפני שאהרוג אותך!‬
‫עוף מכאן.‬
‫אתה שקט.‬
‫היא הסכימה?‬
‫לא.‬
‫למה אתה חייב להיות כ"כ מרושע לילד הזה?‬
‫זה לא בסדר.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫זה לא בסדר.‬ ‫-זה בסדר, אמא.‬
‫אני יכול לדאוג לעצמי.‬
‫שמעת, וילי ארל?‬
‫עכשיו, באיו,‬
‫זה משהו שהייתי רוצה לראות.‬
‫באסטר, עכשיו תפסיק.‬
‫אני יכול להגיד מה שאני רוצה‬ ‫בשולחן ארוחת הערב הארור שלי.‬
‫בוא, וילי ארל.‬
‫וילי יסיים את ארוחת הערב שלו.‬
‫בוא.‬
‫תאכל את האוכל שלך.‬
‫קראת את המכתב שלי?‬
‫מה? אני…‬
‫אתה לא יודע לקרוא.‬
‫כתוב, "פגוש אותי בעץ הטקסוס".‬
‫בוא.‬
‫לא כדאי שתהיי כאן.‬
‫סבא שלך יכעס.‬
‫הוא מתעלף שיכור כל לילה בערך בזמן הזה.‬
‫אבל אם אתה רוצה, אני אלך.‬
‫אני לא רוצה שתעשי את זה.‬
‫אז למה באת?‬
‫באתי להזמין אותך למסיבה.‬
‫זה נחמד, אבל הוא לא ירשה לי לעשות את זה.‬
‫הוא לא מרשה לי להיות עם אף אחד.‬
‫למה?‬
‫הוא פשוט מרושע.‬
‫זה כאילו הוא שונא אותי.‬
‫כן.‬
‫אני מכיר את ההרגשה.‬
‫אני לא יודעת למה באתי לראות אותך.‬
‫אני יודעת שזה לא הולם.‬
‫אני מקווה שאתה לא חושב עליי רעות.‬
‫לא, אני שמח שעשית את זה.‬
‫תבטיח לי שלא תספר לאף אחד.‬ ‫-לא אספר.‬
‫הוא יהרוג אותי אם ידע.‬
‫אני לא אספר.‬
‫בן כמה אתה?‬
‫שבע עשרה.‬
‫אני בת 16.‬
‫למה אתה לא יודע לקרוא?‬
‫אבי ואחי אמרו שאני איטי מכדי ללמוד.‬
‫אל תקשיב לזה. אתה מסוגל.‬
‫נראית כל כך יפהפייה באור הלילה.‬
‫אני אראה לך.‬
‫לא הכרתי אף אחד שעודד אותי חוץ מאמא שלי.‬
‫וזה לא הרגיש אותו הדבר כשזה בא ממך.‬
‫תודה.‬
‫בלילה הראשון עמדנו תחת העץ ההוא‬ ‫במשך שעות, ורק דיברנו.‬
‫כמעט עד שהשמש עלתה.‬
‫אני באמת מעריך את זה.‬
‫ובכל לילה לאחר מכן,‬
‫לא יכולתי לחכות שהמטוס יגיע דרך החלון שלי.‬
‫זה היה כל כך תמים, כל כך טהור.‬
‫זה היה…‬
‫עשינו משהו שהיינו צריכים נואשות.‬
‫צחקנו. צחקנו המון.‬
‫תשמיע את זה!‬
‫וקנית ספר ולימדת אותי לקרוא.‬
‫"זה היה קיץ חם וארוך."‬ ‫-נכון!‬
‫אמא תהתה מה לא בסדר איתי.‬
‫אבל היא כל כך שמחה שאני קורא,‬ ‫היא לא שאלה יותר מדי.‬
‫לא יכולתי לספר לה, ידעתי שתכעס‬
‫כי התגנבתי מחוץ לבית בלילה,‬
‫ובגלל שביקשת שלא אספר לאף אחד.‬
‫אבל ממש רציתי שהעולם ידע.‬
‫אבל לא הבנתי את הרעד.‬
‫תמיד הרגשתי שהיו‬ ‫כל כך הרבה דברים שרצית להגיד,‬
‫אבל משום מה, אף פעם לא אמרת.‬
‫רק רעדת כמו עלה ברוח.‬
‫טוב, אם תסתכל כאן…‬
‫לפעמים חשבתי, אפילו בלילה חם, רעדת.‬
‫את בסדר?‬
‫כאילו שהנשמה שלך ניסתה להתנער ממשהו.‬
‫כל הקיץ נפגשנו בעץ ההוא.‬
‫חששתי מה יקרה כשיגיעו הגשמים העונתיים.‬
‫אבל את יודעת מה?‬
‫את היית שם.‬
‫חשבתי שאת משוגעת, ילדה.‬
‫האמת היא ששנינו התחלנו להשתגע אחד על השני.‬
‫כאילו ידענו מה נאמר,‬
‫ואפילו לא דיברנו.‬
‫אתה יכול להישאר עוד קצת?‬
‫אמא שלי תקום בקרוב.‬
‫בסדר.‬
‫וזו הייתה הנשיקה הראשונה שלנו.‬
‫שום דבר לא הרגיש כל כך טוב כל חיי.‬
‫ריחפתי הביתה, כאילו כפות רגליי‬ ‫בכלל לא נגעו באדמה.‬
‫אבל זה לא נמשך זמן רב.‬
‫קדימה!‬
‫בואי הנה.‬ ‫-תתרחק ממני!‬
‫אמרתי בואי הנה.‬
‫תניח עליי יד שוב,‬ ‫אני נשבעת, אני אהרוג אותך.‬
‫איפה היית, ילד? בוא הנה.‬
‫אם תיגע בו,‬ ‫אפגוש את נשמתך בשערי הגיהינום.‬
‫אתה אפס.‬
‫בדיוק כמו האבא השחור שלך.‬
‫באסטר…‬
‫וילי ארל,‬
‫זה הבן שלי.‬
‫הוא מסב לי גאווה.‬
‫לך מפה, עכשיו.‬
‫אני אסע לשיקגו.‬
‫ואני אנגן‬
‫בקפיטול רויאל.‬
‫כולכם תראו.‬
‫זה הכסף שלי, באסטר.‬
‫אתה לא לוקח את זה. לא, באסטר.‬ ‫-זה גם הכסף שלי. לא!‬
‫איך אני אמור להגיע לשם?‬
‫באסטר, זה כל מה שיש לנו.‬
‫היי, אבא.‬
‫אני רוצה לבוא איתך.‬
‫לא, בן.‬
‫הדרך… היא לא בשבילך.‬
‫אתה צעיר מדי.‬ ‫-לא, אבא, בבקשה!‬
‫וילי ארל, בוא הנה.‬
‫זו אשמתך. זו גם אשמתך!‬ ‫-וילי ארל, תפסיק.‬
‫הוא אמר לי!‬
‫אחטיף לך עד שלא תרגיש טעם בפה.‬
‫איפה היית?‬
‫אבא שלי עזב אותנו.‬
‫אני מצטערת, באיו.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה לטובה, אני מניח.‬
‫אני אצטרך לעזור לאמא שלי עם הכביסה.‬
‫והיא תעבוד עד מאוחר.‬
‫אתה כבר לא יכול לבוא.‬
‫לא, אני יכול.‬
‫אני יכול. אני רק אאחר. זה הכול.‬
‫אתה נראה עצוב.‬
‫אל תהיה.‬
‫אני צריכה שתהיה מאושר‬ ‫כי לא נוכל להיות עצובים ביחד, שמעת?‬
‫כן.‬
‫כל בחורה בעיר הסתכלה עליי וצחקה‬
‫בגלל מה שאחי אמר להם עליי.‬
‫אבל לא את.‬
‫גרמת לי להרגיש כמו גבר.‬
‫גרמת לי להרגיש טוב.‬
‫גרמת לי…‬
‫אני מאוהב בך.‬
‫כדאי שאלך.‬
‫אבל…‬
‫ליל אן…‬ ‫-לא, אני…‬
‫עליי ללכת.‬
‫שנאתי את הלילה ההוא.‬
‫הייתי כל כך מבולבל.‬
‫אולי לא הייתי צריך לומר שאני אוהב אותך.‬
‫חכה…‬
‫ילד, השתגעת.‬
‫אמא, אני עוזב.‬
‫אני עוזב. את לא צריכה אותי כאן.‬
‫זה החלום שלי. אבל יש לך את האפס הזה.‬
‫הוא יכול לעזור לך.‬ ‫-אל תקרא לו ככה!‬
‫אני בן 19, אמא. לא תעצרי אותי.‬
‫אני נוסע לשיקגו.‬ ‫אני אמצא את אבא. אני אנגן איתו בלהקה.‬
‫וילי ארל!‬
‫הוא לא יודע כלום על שיקגו!‬
‫תני לו ללכת, אמא.‬
‫אמא שלי בכתה כל הלילה.‬
‫קדימה, בואי ניכנס הביתה.‬
‫הייתי נותן הכול כדי לא לראות אותה עצובה.‬
‫בכל לילה חיכיתי שהיא תירדם מרוב בכי.‬
‫ושכבתי שם וחיכיתי למטוס הנייר…‬
‫או שחיכיתי לך ליד העץ ההוא.‬
‫עברנו מדיבורים בכל לילה כל הקיץ,‬
‫לזה שלא באת כלל.‬
‫כל כך דאגתי.‬
‫אז הלכתי לבית שלך באותו לילה,‬
‫ולא סיפרתי לך, אבל ראיתי את זה.‬
‫שנאתי כל יום שבו לא נכנסתי והרגתי אותו.‬
‫איזה מין… איזה מין גבר אני‬ ‫שלא עשיתי את זה?‬
‫אולי אחי ואבא שלי צדקו.‬
‫אולי אני באמת חלש.‬
‫מכתב יפה כל כך.‬
‫אני כ"כ שמח לראות אותך.‬
‫את בסדר?‬
‫אולי לא הייתי צריך להגיד לך‬ ‫שאני אוהב אותך. אבל זה נכון.‬
‫ככה אני מרגיש.‬
‫אבל אם תפסיקי לבוא לפגוש אותי…‬ ‫-לא, זה לא זה. אני…‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫אז תתחתני איתי.‬
‫אני…‬
‫אני לא בחורה טהורה.‬
‫לא אכפת לי. אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫נוכל לברוח.‬
‫לכל מקום. נהיה בסדר.‬
‫זה אני.‬
‫הוא לא ירשה לי.‬ ‫-היי.‬
‫אני אתמודד איתו.‬
‫רק תגידי "כן".‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫שום דבר לא מחזיק אתכם כאן.‬
‫תעברו למחוז הופוול.‬
‫שם יש עבודה לאנשים שחורים.‬
‫תוכלי לפתוח מועדון אמיתי.‬
‫סיטסי.‬
‫מה מחזיק אותך כאן?‬
‫באסטר הלך, ווילי ארל הלך.‬
‫גם אני עוברת לשם.‬
‫בת דודה שלי אמרה‬ ‫שאולי תוכל לסדר לי עבודה. אני הולכת.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה לא גדול כמו אטלנטה.‬ ‫אני יודעת שאת לא אוהבת את העיר הגדולה.‬
‫אני אומרת לך, את תאהבי את זה.‬
‫גם אתה צריך לבוא. תגיד לה, באיו.‬
‫נו.‬
‫מה המרחק מכאן?‬ ‫-בערך ארבע שעות ברכבת.‬
‫מחוז הופוול, אמרת?‬ ‫-כן.‬
‫כן, השחורים ממש משגשגים שם.‬
‫בואו.‬ ‫-אולי כדאי שנעזוב, אמא.‬
‫אתה רוצה לעזוב?‬
‫כן. טוב, כן. רציתי להגיד לך משהו.‬
‫אני וליאן מחזרים זה אחרי זה כבר זמן מה.‬ ‫-באקט?‬
‫לא, אל תקראי לה ככה.‬
‫ידעתי שמשהו קורה.‬
‫אתה מתגנב מפה בלילה.‬
‫ידעת?‬
‫כן.‬
‫רק לא ידעתי שזו היא.‬
‫כן, אז ביקשתי ממנה להתחתן איתי,‬ ‫וסבא שלה סירב.‬
‫אבל הוא איש רע,‬ ‫ואני רוצה לקחת אותה, לקחת אותה איתנו.‬
‫מותק, באקט עוזבת.‬
‫מה אמרת?‬ ‫-הם עוזבים עכשיו.‬
‫אמרו לי שאת'ל באה לקחת אותה איתה לצפון.‬
‫באיו!‬
‫למה אמרת לו את זה?‬ ‫-הוא כבר פספס אותה.‬
‫אני בטוחה שהן כבר נסעו.‬
‫ליאן, אל תלכי.‬
‫ליאן. לא. אל… לא.‬
‫אבא שלי סיפר לי מה עשית לה.‬ ‫תגיד תודה שלא קראתי לשריף.‬
‫עכשיו לך מכאן ותעזוב אותה בשקט, ברגע זה.‬
‫תיכנסי למכונית מיד.‬ ‫-ליאן, אל תלכי.‬
‫מיד!‬ ‫-אל תלכי.‬
‫אני חייבת.‬ ‫-אל תלכי, ליאן.‬
‫לך מפה!‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫ליאן, אני אוהב אותך. אל תלכי.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-אל תלכי.‬
‫אל… אני אוהב אותך.‬
‫בבקשה אל תלכי. בחייך, אל תלכי!‬
‫אני אוהב אותך. בואי. צאי מהמכונית. אל…‬
‫ליאן, אל תלכי! אל תלכי.‬
‫ליאן, אל תלכי. אל…‬
‫אמרתי לך לעזוב אותה, נכון?‬
‫"ליאן היקרה.‬
‫"אני כותב לך כל יום כבר שנה…"‬
‫שמאל, ימין. שמאל.‬
‫"…שלחתי מכתבים‬
‫"לכולם בבוסטון עם שם משפחתך,‬ ‫בתקווה שאחד מהמכתבים האלה ימצא אותך.‬
‫"רציתי להגיד לך שגויסתי לצבא.‬
‫"אני בפורט מקפירסון בג'ורג'יה.‬
‫"למרות שבטח לא יתנו‬ ‫לחיילים שחורים להילחם כאן.‬
‫"אבל אם כן אישלח להילחם, ולא אחזור,‬
‫"אני רוצה שתדעי שאני כל כך אוהב אותך,‬
‫"ואני מתגעגע אלייך בכל יום.‬
‫"אני כל כך אשמח לשמוע ממך‬ ‫ולדעת שאת בטוחה."‬
‫מר ווטרס.‬
‫כן, גברתי?‬
‫אתה מוכן להחזיר את אלה לשולח?‬
‫בוודאי.‬
‫ותחזיר את כל אלה שיגיעו מהכתובת הזו.‬
‫כן, גברתי.‬ ‫-תודה רבה לך.‬
‫- שחורים -‬
‫נפצעתי ברגל מפיצוץ בתרגיל.‬
‫אין סיבה לדאגה.‬
‫אני אהיה בסדר בעוד כמה חודשים.‬
‫אני נוסע הביתה לאמי‬ ‫ואת יודעת שהיא יכולה לשקם כל אחד‬
‫עם כל הידע שלה,‬ ‫ועם כל התינוקות שהיא יילדה.‬
‫אבל שוחררתי בגלל זה.‬
‫- מחוז הופוול, ג'ורג'יה 1947 -‬
‫אני חייב להגיד לך,‬
‫הייתי בהלם כשהגעתי להופוול בפעם הראשונה.‬
‫מחוז הופוול!‬
‫אמא שלי וסיטסי עברו לגור במחוז הופוול,‬
‫והן די הצליחו.‬
‫בזהירות. תיזהרו על הרגל שלי.‬
‫אמא שלי לא הפסיקה להדהים אותי.‬
‫היא פתחה מועדון אמיתי.‬
‫- האטי מיי'ז -‬
‫אני אומר לך, נדמה שכל השחורים במחוז‬
‫הגיעו בכל סוף שבוע.‬
‫הלוואי שיכולת לראות כמה היא מצליחה.‬
‫היא עושה את הכביסה בבוקר, ואני עוזר לה.‬
‫היא מיילדת תינוקות פה ושם.‬
‫והיא שרה בלוז כל הלילה.‬
‫"היי, כולם‬
‫"בואו נהנה‬
‫"חיים רק פעם אחת‬ ‫וכשמתים, זה לתמיד‬
‫"בואו נעשה חיים‬
‫"לא אכפת לי אם אתה צעיר או זקן‬
‫"בוא נעשה חיים‬
‫היי!‬
‫"אל תשב שם ותמלמל…"‬
‫היי!‬ ‫-"…ותדבר לא יפה‬
‫"אם אתה רוצה ליהנות‬
‫"עליך לבזבז קצת כסף‬
‫"ולעשות חיים‬
‫"לעשות חיים‬
‫"לא אכפת לי אם אתה צעיר או זקן‬
‫"בוא ניפגש‬ ‫נעשה חיים‬
‫"היי, מר בעל בית‬
‫"תנעל את כל הדלתות‬
‫"כשהמשטרה תבוא‬
‫"תגיד שהמועדון סגור‬
‫"בואו נעשה חיים‬
‫"לא אכפת לי אם אתה צעיר או זקן‬
‫"קדימה, בוא נעשה חיים‬
‫"היי, כולם‬ ‫תגידו לכולם‬
‫"וילי ארל הגיע העירה…"‬
‫הילד שלי!‬
‫"…יש לי דולר ורבע‬ ‫ואני מת לעשות שטויות‬
‫"אבל אל תתנו לאף אחד‬
‫"לעבוד עליי‬
‫"יש לי עוד חמישים סנט‬ ‫שאני מתכוון לשמור‬
‫"בואו נעשה חיים‬
‫"לא אכפת לי אם אתה צעיר או זקן‬
‫"בוא ניפגש‬ ‫בוא נעשה חיים‬
‫"לא משנה מה‬
‫"בחוץ גשם זלעפות‬
‫"ציפורים יפות נוצות זו על זו שומרות‬
‫"אז קח שליטה ואל תגזים‬
‫"בוא ניפגש‬
‫"ונעשה חיים"‬
‫מה שלומכם?‬
‫אתם בסדר?‬
‫הבן שלי פה!‬
‫אחי חזר עם כל הסיפורים המנופחים שלו כרגיל.‬
‫הוא כל כך דומה לאבא שלי.‬
‫לא הצלחתי להבדיל בין האמת לשקר.‬
‫…הוא הכי טוב בעסק.‬
‫שמעתי שאבא שלי מת שם.‬
‫אל תגידי וילי ארל. אני עדיין לא בפסגה.‬
‫וילי ארל לא הזכיר את זה.‬
‫זה איירה.‬
‫הוא המנהל שלי. כן.‬
‫איירה מאירופה.‬
‫הוא היה בפריז ובלונדון.‬
‫כן.‬
‫למה אתה חסר מנוחה?‬
‫אני רק שמח לראות את אמא שלי, זה הכול.‬
‫זה הכול.‬
‫אני כבר אחזור.‬
‫אני צריך מים…‬
‫מה אתה עושה?‬
‫לא, אני בסדר. רק…‬
‫הוא עדיין כותב לבאקט?‬
‫יש לי ערמה שלהם בבית שלי.‬
‫וכל הבנות שבאות הנה?‬
‫אתה רעב?‬
‫מי האיש הזה ואיפה מצאת אותו?‬ ‫אל תשקר לי, וילי ארל.‬
‫אני לא מתכוון לשקר.‬
‫הוא מנהל גדול באירופה.‬
‫פגשתי אותו בשיקגו לפני כמה שנים.‬
‫הוא אמר שהוא רוצה שאבוא לנגן באירופה.‬
‫ניתקתי איתו קשר במשך זמן מה.‬
‫עד שיום אחד הוא הופיע משום מקום ונראה רע.‬
‫הוא אמר שהוא יחזיר את הטובה.‬
‫אם אעזור לו לעמוד על הרגליים.‬ ‫אז הבאתי אותו אלייך.‬
‫מה קרה לו?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫אמא, כולם באים אלייך כשהם חולים‬ ‫או כשהתינוק בדרך. אני יודע שתוכלי לעזור.‬
‫אני לא אוהבת את זה.‬ ‫-רק תעזרי לו!‬
‫לאן זה הולך, אמא?‬
‫השק הגדול הזה.‬
‫לך לבית קלייטון.‬ ‫הבית הלבן הגדול ברחוב 22. אי אפשר לפספס.‬
‫סיטסי התחילה לעבוד שם. היא תהיה מאחור.‬ ‫-בסדר.‬
‫אם האיש הזה ימות כאן, נהיה בצרות.‬
‫אז רק תוודאי שהוא לא.‬
‫היי, באיו.‬ ‫-היי.‬
‫שמחה שאתה כאן. תניח את זה שם.‬ ‫הכנתי לך לימונדה.‬
‫בוא, שב קצת.‬
‫לא ידעתי שאת עושה עבודה מהסוג הזה.‬
‫טוב, שם השריף כאן הוא ג'קסון.‬
‫הוא ביקש שאדאג לאחיו הקטן‬
‫כי הוא חוזר הביתה.‬ ‫אז אמרתי, "בסדר", והנה אני.‬
‫וג'קסון נחמד אליי אז…‬
‫סיטסי?‬
‫כן, אדוני, שריף ג'קסון.‬
‫קום משם.‬
‫אנו לא נותנים לשחורים לשבת בשולחן.‬
‫סליחה, שריף ג'קסון. הוא הביא את הכביסה,‬ ‫אז הכרחתי אותו לשבת.‬
‫קום וצא מכאן. אחי כאן.‬
‫זה אחי ג'ון ואשתו היפה…‬
‫ליאן.‬
‫זאת סיטסי. ביקשתי ממנה‬ ‫להכין בשבילכם את הבית הזה.‬
‫ובכן, השריף ג'קסון אמר‬ ‫שהייתה לכם נסיעה ארוכה.‬
‫להביא לכם משהו?‬
‫הבית הזה יפהפה.‬
‫הוא היה ריק מאז שאבי מת.‬
‫הוא הוריש אותו לג'ון.‬
‫אבל הוא הוריש לי את רוב הכסף.‬
‫טוב, הוא מקסים.‬
‫לך מפה, ילד.‬
‫כן, אדוני. סליחה, אדוני.‬
‫מה לא בסדר עם השחורים כאן?‬
‫אנחנו מחזיקים אותם קצר.‬
‫קדימה. אני אראה לך איפה תשהי‬
‫כי את החמות הכי מתוקה בצד הזה של גן עדן.‬
‫את בסדר, יקירה? את לבנה כמו רוח רפאים.‬
‫היא בסדר. אולי עייפה מהנסיעה.‬
‫אחיך נוהג כמו משוגע.‬
‫להביא לך משהו, גברתי?‬
‫לא. לא, תודה.‬
‫שנזוז?‬
‫אמא.‬
‫אנחנו הולכים הנה, מכאן.‬
‫אני צריכה חלב ועוד שמן קיק בשבילו.‬
‫לך לקופסה ותביא עט.‬
‫למי כל המכתבים האלה?‬
‫באיו כותב לבחורה שלו.‬
‫איזו בחורה? באקט?‬
‫כן.‬
‫הטיפש עדיין כותב לה‬
‫אחרי שכל אלה הוחזרו לשולח?‬
‫תכתוב קמח על הנייר הזה. וסוכר.‬
‫סיימת הכול לפני שהתחיל הגשם?‬ ‫-כן.‬
‫"ליל אן היקרה. אני כל כך אוהב אותך."‬ ‫-תן לי את זה.‬
‫"אני מתגעגע."‬ ‫-תן את זה.‬
‫"האם תכתבי לי בקרוב?"‬ ‫-תן לי את זה, בן זונה!‬
‫"בבקשה." טוב.‬ ‫-זה שלי!‬
‫אני צוחק.‬ ‫-תן לי את כולם.‬
‫קדימה, וילי ארל. קח אותי לחנות.‬ ‫עליי לבדוק את הדואר ולקנות כמה דברים.‬
‫למה באיו לא יכול?‬
‫כי הוא עזר לי כל היום. קדימה.‬
‫ואתה יודע מה לעשות‬ ‫עם האיש החולה פה? באיו יודע.‬
‫עכשיו בוא.‬
‫אנחנו נחזור.‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אנחנו בדרום.‬
‫במרחק של רק כמה שעות‬ ‫מהמקום שבו שתינו נולדנו.‬
‫אנשים יזהו אותנו.‬
‫לא, הם לא. תסתכלי עלינו.‬ ‫-הם כן.‬
‫אז מה את מציעה שנעשה?‬
‫נחזור לבוסטון?‬ ‫-כן.‬
‫בלי כלום?‬
‫האיש הזה לא השאיר לי כלום.‬
‫אז כמובן שבאת‬
‫והפכת אותי לפרה החולבת שלך, נכון?‬
‫שלא תעזי לדבר אליי ככה.‬
‫אחרי כל מה שעשיתי למענך.‬
‫עכשיו תתאפסי, ילדה. המשפחה הזאת אמידה.‬
‫ראיתי את באיו.‬
‫הבן של הכובסת הזאת?‬
‫איפה?‬
‫כשהיינו באוטו.‬
‫אני חושבת שזה הוא.‬
‫את מדמיינת דברים.‬
‫קדימה.‬
‫היי.‬
‫לאט לאט.‬
‫איפה אני?‬
‫בבית של אמא.‬
‫אתה צריך לשכב. אתה לא מרגיש טוב.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אני בסדר. אני חי.‬
‫כן.‬
‫הנה, תשתה את זה.‬
‫אתה תרגיש יותר טוב.‬
‫הכול עכשיו.‬
‫איפה אחיך?‬
‫הוא נסע לעיר עם אמא.‬
‫כדאי שתאכל משהו.‬
‫אני כבר אחזור.‬
‫ליאן, זו שמלה מקסימה.‬
‫תודה.‬
‫את בטח שמחה‬ ‫שאחי יהיה ראש העיר החדש של העיירה.‬
‫כדי שיוכל להרשות לעצמו‬ ‫להלביש אותך בשמלות היפות האלה.‬
‫ג'קסון, תפסיק להשוויץ במשפחה שלך.‬
‫היא ואמא שלה נמצאות כאן רק כמה שעות‬
‫והיא כבר יודעת שאתה השריף‬
‫ואביך היה ראש העיר עד שהוא מת,‬
‫וג'ון יהיה ראש העיר הבא.‬
‫אני אומרת לך, ליאן.‬ ‫תגידי תודה שלא גדלת בעיירה הזו.‬
‫הבחורים האלה היו איומים.‬
‫באמת?‬
‫בהחלט.‬
‫במיוחד ג'קסון שלי. הוא ממשיך לעשות בלגן.‬
‫כן, טוב, קיבלתי את גן הבלגן,‬
‫ואחי קיבל את גן החוכמה.‬
‫אני גאה בך, אח קטן.‬
‫הלוואי שאמא ואבא היו בחיים‬ ‫כדי לראות אותך מתחתן.‬
‫אני בטוחה שהם היו גאים.‬
‫גאים בכול חוץ מבזה שברחתם‬ ‫כדי להתחתן ביאנקיטאון.‬
‫ובכן, ליאן התעקשה שהיא לא רצתה אירוע גדול.‬
‫למה לא? זה היה צריך להופיע בכל העיתונים.‬
‫טוב, היא רק רצתה אותו. נכון, ליאן?‬
‫איך הכרתם?‬
‫בקולג'.‬
‫עבדתי בספרייה.‬
‫זו הייתה אהבה ממבט ראשון, אם תשאלו אותי.‬
‫אני זוכרת את הפעם הראשונה‬ ‫שהיא חזרה הביתה כדי לספר לי עליו.‬
‫ידעתי שהוא האחד.‬
‫ידעתי את זה.‬
‫והם נשואים כבר שלושה חודשים.‬
‫אני רוצה להרים כוסית.‬
‫לחיי ההורים שלכם‬
‫ולג'ורג' שלי. שינוחו על משכבם בשלום.‬
‫לחיים!‬
‫זה טוב מאוד.‬
‫איזה יום היום? אני צריך להתקשר.‬
‫אין פה טלפון.‬
‫אתה יכול לקחת אותי לאחד?‬
‫החנות נסגרה.‬
‫וילי ארל יכול לקחת אותך מחר,‬ ‫אבל אתה לא בריא.‬
‫לא. הבטחתי לאחיך שאסגור לו הופעה‬
‫בקפיטול רויאל בשיקגו. זה…‬
‫עליי להתקשר כדי לראות אם יש תאריך פנוי.‬
‫לא תוכל לעשות זאת עכשיו, אז…‬
‫תאכל את המרק שלך.‬
‫"תכין לי משטח‬
‫"על הרצפה שלך‬
‫"קדימה, תכין לי משטח‬
‫"על הרצפה שלך‬
‫"תכין לי משטח…"‬
‫אמרת לי שיש לך קשרים. שאם אעזור לך,‬
‫תעזור לי להגיע לקפיטול רויאל.‬
‫אתה יודע כמה כוכבים שחורים המקום הזה יצר?‬
‫אני אכניס אותך. אני אתקשר אליו מחר,‬
‫אבל נראה לי שאנו צריכים משהו שונה.‬
‫מיוחד.‬ ‫-לא, אני הכי שונה שהם צריכים.‬
‫באיו, בוא תשיר איתי.‬
‫בוא, מותק.‬
‫"תכין לי משטח על הרצפה שלך‬
‫"תכין לי משטח‬
‫"רך ונמוך‬
‫"כשאהיה מרושש‬
‫"ולא יהיה לי לאן לפנות‬
‫"נוסע צפונה לכפר‬
‫"שלושים ק"מ או יותר‬
‫"אמרתי שאני נוסע צפונה לכפר‬
‫"שלושים ק"מ או יותר‬
‫"נוסע צפונה לכפר‬
‫"שם קר, קפוא ומושלג‬
‫"אין לדעת עד כמה‬
‫"אני עלול להרחיק"‬
‫מה העניינים, האטי?‬
‫בסדר.‬
‫אף אחד לא מטריד אותך, נכון?‬
‫שום דבר רציני, שריף.‬
‫טוב, אני אשמור על המצב הזה.‬
‫רק תמשיכי להזרים את הכסף.‬
‫כן, אדוני.‬
‫באיו.‬
‫תיכנס.‬
‫אם יראו אותי במכונית הזו, אני מת.‬
‫את לא מהאזור.‬ ‫אסור לך להיות בחלק הזה של העיירה.‬
‫הוא לשחורים.‬ ‫-באיו, בבקשה?‬
‫בבקשה.‬
‫יש טחנה ישנה בהמשך הדרך.‬
‫תחני מאחוריה.‬
‫כבי את האורות כשתגיעי לשם.‬
‫מה שלומך?‬
‫עכשיו, גברת ליאן.‬
‫זה לא ראוי שאישה לבנה‬ ‫תשאל שחרחר מה שלומו.‬
‫את חושבת שאת לבנה.‬ ‫-תן לי להסביר.‬
‫כן, חסכתי מספיק כסף‬ ‫כדי לנסוע לבוסטון לחפש אותך.‬
‫חשבתי שהסתבכת שם בצרות.‬
‫ניסיתי ליצור איתך קשר.‬ ‫-שלחתי לך מכתבים.‬
‫מעולם לא קיבלתי ממך מכתב.‬
‫אבל כתבתי לך כל שבוע.‬
‫לכל אחד עם שם המשפחה שלך.‬
‫לפעמים חמש פעמים בשבוע.‬ ‫-מעולם לא קיבלתי אותם.‬
‫חשבתי שהמשכת הלאה והתחתנת עם איזו בחורה.‬
‫איך יכולתי כשליבי פועם רק בשבילך?‬
‫למה לא עזבת איתי?‬
‫אמא שלי.‬
‫היא אמרה לי שתלך לשריף‬ ‫ותגיד לו שעשית לי דברים‬
‫אם לא אעזוב איתה ולעולם לא אדבר איתך.‬
‫הם היו הורגים אותך‬ ‫ושורפים את הבית של אמא שלך.‬
‫היא הייתה עושה את זה. אני בטוחה.‬
‫מה הייתי אמורה לעשות?‬
‫לא רציתי שתיפגע.‬
‫את צריכה לעזוב.‬
‫אם יגלו, יהרגו אותך ואת אמא שלך.‬ ‫-אמרתי לה את זה.‬
‫היא אמרה שהיא תעדיף למות פה בבית הגדול‬
‫מאשר ענייה וחסרת כול בבוסטון.‬
‫והיא רצתה שאני אתחתן‬
‫עם גבר לבן עשיר.‬
‫אני אפילו לא יודעת איך זה קרה לי. אני רק…‬
‫אני רק רוצה לברוח.‬
‫הייתי בת 17.‬
‫את אוהבת אותו?‬
‫כן?‬
‫לא כמו שאני אוהבת אותך.‬
‫זה לא "לא".‬
‫אני לא מרגישה איתו את מה שאני מרגישה איתך.‬
‫מאז שהגענו הנה, הוא מתנהג אחרת.‬
‫הוא מרושע…‬ ‫-כן. אני לא מכיר אותך.‬
‫הבחורה שאהבתי חיבבה רק אותי.‬
‫בשביל מה באת הנה?‬ ‫-אל תעשה את זה.‬
‫אתה יודע שקשה לי.‬ ‫-איך את חושבת שאני מרגיש?‬
‫לראות את הבן זונה הזה מחבק אותך.‬
‫זאת סיטסי שבאה לקחת אותי. היא תיסע‬
‫הלוך-חזור כל היום. אני חייב ללכת.‬
‫סיטסי? סיטסי שלי?‬
‫את מתחילה להישמע כמו אחת מהם.‬
‫לאט לאט.‬
‫קדימה.‬
‫תעצרי את המכונית, סיטסי. קדימה.‬
‫היי.‬
‫תנהג אתה.‬
‫תכריחי אותי? רדי ממני, ילדה. רדי ממני.‬
‫נו, קדימה. רדי ממני ותיכנסי למכונית.‬
‫תגיד לי מאיפה באת.‬
‫הייתי צריך להשתין.‬ ‫זה בסדר מבחינתך? תמיד דוחפת את האף.‬
‫יום אחד תודה לי על האף שלי.‬
‫למה איחרת?‬ ‫-היי.‬
‫זה לא עניינך.‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה?‬
‫אני אעבור לידם. ואז נעצור.‬
‫תגידי לו שהיא באה לקחת אותך.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-בבקשה, סיטסי.‬
‫תגידי לג'קסון שהיא באה לאסוף אותך.‬
‫מי זאת?‬
‫מה היא עושה פה?‬
‫סיטסי!‬
‫היי, גברת ליאן.‬
‫אני מצטערת שלא אמרתי שהיה לי טרמפ הביתה.‬
‫ובאת עד לכאן.‬ ‫אבל אני אכין את ארוחת הבוקר שלך‬
‫השקם בבוקר.‬
‫היי, שריף.‬
‫סיטסי.‬
‫היא באה לאסוף אותי.‬
‫עכשיו, אתה לא תספר לג'ון, נכון?‬
‫טוב…‬
‫עכשיו שנינו יודעים מה אתה עושה פה, לא?‬
‫תשמרי על הפה שלך, ילדה.‬
‫שאני לא אראה אותך כאן יותר, ליאן,‬ ‫או שאצטרך להגיד לג'ון.‬
‫כן, אדוני השריף.‬
‫תני לשחורים לדאוג לעצמם.‬
‫בחיי.‬
‫כן. לא, זה נהדר. לא. זה נהדר.‬
‫בסדר. אני… תודה. כן. לא.‬
‫אני מבין. כן, נעשה זאת.‬
‫תודה. כן, לא, תודה.‬
‫אני… כן. תודה.‬
‫כן. אנחנו…‬
‫שלום.‬
‫השגנו את זה.‬ ‫-בוא הנה!‬
‫כן. זה רק אודישן.‬
‫זה כל מה שאני צריך.‬ ‫-זוזו מהדרך!‬
‫בוא.‬
‫גברת ליאן, מה את עושה ערה בשעה כזאת?‬
‫לאן נראה לך שאת הולכת?‬
‫את יודעת שאני עובדת לילות אצל האטי מיי.‬
‫אני צריכה שתעזרי לי לנקות את הרצפה.‬
‫ניקיתי את הרצפה הזו לפני שעה, גברתי.‬
‫זה לא מספיק טוב.‬
‫למה את סתם עומדת שם?‬ ‫תעזרי לי להסיר את הכתם הזה.‬
‫אני לא רואה שום כתם, גברתי.‬
‫תעשי מה שאני אומרת.‬
‫כן, גברתי.‬
‫לאן נראה לך שאת הולכת?‬
‫להחליף את השמלה שלי, גברתי.‬
‫אמרתי לך לנקות את זה עכשיו.‬
‫גברת ליאן, זאת השמלה הטובה היחידה שלי.‬
‫איך את מעזה?‬
‫אני מצטערת,‬
‫גברת באקט.‬
‫יקירה, למה את ערה בשעה כל כך מאוחרת?‬
‫זה החום?‬
‫היא אמרה שהיא לא יכולה לישון, מר קלייטון.‬
‫שבי כאן, גברת ליאן.‬
‫אני אכין לך משהו שיעזור לך לישון.‬
‫ואני אנקה את הכתם הזה.‬
‫ברגע שאחליף שמלה.‬
‫את בסדר?‬
‫זה החום?‬
‫את קמה מהמיטה כל לילה.‬
‫את תתרגלי להיות פה.‬
‫כלומר, זה הבית שלי.‬
‫הוא שלנו עכשיו.‬
‫זה לא הבית שלי.‬
‫אני חוזרת לבוסטון.‬
‫טוב…‬
‫יקירתי, אם תעזבי…‬
‫את יודעת לכמה מבוכה זה יגרום?‬
‫מה אני אגיד לכולם?‬
‫לג'קסון?‬
‫כדי להגן על שם משפחתי הטוב,‬
‫אני הייתי אומר לכולם שיצאנו לשחייה‬
‫בנהר הצ'טהוצ'י‬
‫והזרם היה חזק מדי.‬
‫משך אותך למטה.‬
‫עכשיו, את יכולה לחיות חיים טובים כאן.‬
‫או לא לחיות בכלל.‬
‫אנחנו נעזוב מחר.‬
‫אני נוסע לשיקגו.‬
‫אני הולך לנגן בקפיטול רויאל.‬
‫אז הצלחתם?‬
‫רק אודישן.‬
‫אני מודאג. אנחנו צריכים‬
‫יותר מרק אותו.‬
‫בואי הנה, אמא.‬
‫את לא רוצה לבוא, נכון?‬
‫בחיים לא.‬
‫באיו,‬
‫תוריד את זה מהכיריים בשבילי, בבקשה.‬
‫איפה סיטסי?‬
‫שוב מאחרת.‬
‫"אמרת לי מותק‬
‫"פעם בזמנו‬
‫"אמרת שאם אהיה שלך‬
‫"אתה תהיה שלי‬
‫"זה בסדר‬
‫"אני יודעת שאתה כבר לא אוהב אותי, מותק‬
‫"אבל זה בסדר‬
‫"כל היום וכל הלילה אני תוהה‬
‫"מי אוהבת אותך הלילה?"‬
‫אז הוא סיפר לך.‬
‫באיו לא אמר מילה.‬
‫ולא הייתי בטוחה שזו את.‬
‫הרצפה נקייה.‬
‫אני יודעת.‬
‫למה את מתנהגת ככה איתי?‬
‫היית נחמדה אליי.‬
‫למה?‬
‫תגידי לי.‬
‫ראיתי אותך איתו.‬
‫קפצת על הגב שלו ליד המשאית.‬
‫את מקנאת בזה?‬
‫הילד אוהב אותך כמו אוויר לנשימה.‬
‫הוא אפילו לא דיבר עם בחורה אחרת‬ ‫כל הזמן הזה שנעדרת.‬
‫הוא חולה עלייך.‬
‫גברת ליאן, תסתכלי עליי.‬
‫את משחקת משחק מסוכן.‬
‫את לא יכולה לעשות את זה.‬ ‫אתם לא יכולים לעשות את זה.‬
‫עשית את הבחירה שלך.‬
‫חייה של אישה שחורה קשים.‬
‫וזה גורם לי לתהות אם…‬
‫אני יכולה לעבור, מה את אומרת?‬
‫אז חלק ממני לא מאשים אותך.‬
‫אבל רובי מפחדת בשבילך.‬
‫סיטסי, חכי.‬
‫את יכולה לעשות לי טובה?‬
‫את יכולה לתת לו את זה?‬ ‫-אני לא אעזור לך בזה.‬
‫בבקשה.‬
‫את תגרמי למותו.‬
‫בבקשה.‬
‫חרא.‬
‫סלחו לי.‬
‫למה איחרת כל כך?‬
‫תהיה בטוח במה שאתה עושה.‬
‫ממש כמו פעם.‬
‫אפילו לא קרוב.‬
‫אתה עדיין רוצה לקחת אותי מכאן?‬
‫בכל ליבי.‬
‫אני חושבת שהוא ייתן לי ללכת‬ ‫אם אספר לו שאני שחורה.‬
‫לא, אל תעשי את זה.‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫כולם יודעים שהגאווה שלהם‬ ‫גדולה יותר ממדינת ג'ורג'יה.‬
‫תבטיחי לי שלא תעשי את זה.‬
‫את תקשי על כל אדם שחור בג'ורג'יה‬
‫אם הם ידעו שעבדו עליהם.‬
‫ואם משהו יקרה לך, הם יהרגו אותי.‬
‫לא.‬ ‫-אז אל תגידי להם.‬
‫ואני לא יכול…‬
‫אני לא יכול להיפגש איתך יותר.‬
‫לא ככה.‬
‫באיו, אתה כל מה שיש לי.‬
‫אתה האדם היחיד שגורם לי להרגיש בטוחה.‬
‫זה לא בטוח.‬
‫אני לא יכול להיפגש איתך ככה.‬
‫אם נברח, את צריכה לתת לי לחסוך קצת כסף.‬
‫ואז נברח.‬
‫אז ניאלץ להפסיק את זה עד שיהיה לי מספיק.‬
‫אתה מצפה למישהו?‬
‫לא.‬
‫ג'קסון, מה קורה?‬
‫הבן של הכובסת.‬
‫מישהו אמר שהוא שרק לאשתך כשהוא היה פה.‬
‫זה לא נכון.‬
‫רק סיטסי ואני היינו כאן.‬
‫מי יכול היה לומר את זה?‬ ‫-אני.‬
‫ראיתי אותו.‬
‫הבן של האטי מיי.‬ ‫-כן. זה הוא.‬
‫קדימה, אחי. אנחנו הולכים לאסוף את החבר'ה.‬
‫זה לא נכון. הוא לא עשה את זה.‬
‫מה, את אומרת שאמא שלך משקרת?‬ ‫-כן. כן, היא משקרת.‬
‫ליאן.‬
‫אשתי תמיד הגנה על השחורים.‬
‫בוא.‬
‫בואי, יקירתי. אסיע אותך הביתה.‬
‫זה בסדר.‬
‫השחורים האלה יצאו מדעתם.‬
‫תעצרי אותם. מרגרט…‬ ‫-מותק.‬
‫אין בעולם כולו כוח שיוכל לעצור‬ ‫ג'נטלמן דרומי הגון‬
‫מלהגן על כבודה של אשתו.‬
‫מה עשית?‬
‫ראיתי אותך.‬
‫עקבתי אחרייך לטחנה ההיא.‬
‫נתת לקוף הזה לשכב מעלייך.‬
‫הזהרתי אותך בעבר.‬
‫את לא תהרסי לנו את החיים האלה.‬
‫לאן נראה לך שאת הולכת?‬ ‫-אני אספר להם הכול.‬
‫הכול!‬ ‫-ליאן. לא!‬
‫איפה המפתחות?‬
‫את לא מבינה שהילד הזה יהרוג אותנו?‬
‫ראית את השנאה בעיניו‬ ‫כשהוא רואה שחורים. הוא יעשה את זה.‬
‫את‬
‫מרושעת.‬
‫תיכנסי הביתה.‬
‫סיטסי.‬
‫תדאג לכתוב לי כשתגיע לשם, בסדר?‬
‫כן, גברתי.‬
‫ווילי,‬
‫תפסיק עם העניין הזה, שמעת אותי?‬
‫אני בסדר, אמא.‬
‫אני בסדר.‬
‫להתראות, גברת האטי מיי.‬
‫ותודה.‬
‫איירה.‬
‫להתראות.‬
‫תברח!‬
‫מה הבעיה שלה?‬
‫אתה חייב לברוח!‬ ‫-סיטסי, מה קרה?‬
‫מה?‬ ‫-הם באים לתפוס אותך.‬
‫מי בא?‬
‫מה קורה?‬ ‫-אמא שלה.‬
‫אמא שלה אמרה ששרקת לה.‬
‫ליאן, ו… פשוט תברח!‬ ‫-איפה היא?‬
‫איפה היא?‬ ‫-היא בסדר.‬
‫הם לא יודעים שבאתי אליך.‬
‫מה איתך?‬
‫אני אשלם לשריף.‬ ‫אני אהיה בסדר. תיכנס למכונית.‬
‫סע! הם לא יודעים…‬
‫סע. אלוהים.‬
‫אלוהים.‬
‫וזה מה שקרה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫זה יביא למותם.‬
‫אני יודעת.‬
‫הנה הם.‬
‫איפה הוא?‬ ‫-איפה מי?‬
‫אל תשחקי איתי. הבן שלך.‬
‫טוב, הם לא פה. מה אתה רוצה מהם?‬
‫את משקרת לנו?‬
‫לא, אדוני השריף. הם עזבו הבוקר.‬
‫נסעו מערבה או משהו. לקליפורניה.‬
‫בואו נשרוף אותו. נשרוף אותו! כן!‬
‫לא תיתן להם לשרוף את הבית שלי, שריף.‬
‫אחרי כל הכסף שעשינו במועדון שלי.‬
‫תשמרי על הפה שלך.‬
‫הוא לא כאן.‬
‫בואו נשרוף אותו.‬
‫הוא לא כאן.‬
‫בואו נבדוק בתחנת הרכבת או בגבול המחוז.‬
‫הוא לא יכול להיות כל כך רחוק.‬
‫בואו, חבר'ה.‬ ‫-טוב, קדימה!‬
‫בבקשה, אלוהים, בבקשה.‬
‫סיטסי.‬
‫אין פה מכוניות,‬ ‫אז אני מניחה שהם עדיין מחפשים אותו.‬
‫אבל הוא ברח.‬
‫תודה לאל.‬
‫תודה לאל. התפללתי.‬
‫אם הם היו עושים לו משהו,‬
‫הייתי נשארת אומללה כאן עד סוף חיי.‬
‫וזה מה שמגיע לי.‬
‫אני מתפטרת.‬
‫לא.‬
‫תראי, אין סיכוי שאני אישאר כאן.‬
‫שום סיכוי.‬
‫אני מצטערת, גברת ליאן.‬
‫אני מאחלת הצלחה במאבק הזה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אם תעזבי, לא יהיה לי אף אחד.‬
‫סיטסי, אל תלכי, בבקשה.‬ ‫אל תשאירי אותי פה לבד, בבקשה.‬
‫- טנסי -‬
‫אתה רעב?‬
‫לא יכול לאכול כלום.‬
‫אני רוצה לחזור.‬
‫פשוט עזבתי כמו פחדן.‬
‫השארתי אותן שם.‬
‫עצור את המכונית.‬ ‫-מה?‬
‫רגע!‬
‫באיו!‬
‫הנה.‬
‫חכה.‬
‫כשהייתי בגרמניה לא מזמן,‬
‫המשפחה שלי ואני נשלחנו לגור במה שנקרא גטו‬
‫על ידי הצבא הגרמני‬
‫כי היינו יהודים.‬
‫התנאים היו…‬
‫איומים. כל מה שהיה לנו נגנב,‬
‫ולא היה אוכל. כולם גוועו ברעב.‬
‫בוקר אחד, התעוררנו לקול הנאצים שצעקו,‬
‫"קומו, יהודים. קומו, יהודים מסריחים."‬
‫לא ידענו את זה בזמנו, אבל הם קיבלו פקודות.‬
‫כל יהודי שלא היה מסוגל לעבוד‬ ‫היה אמור להירצח.‬
‫אז‬
‫הם הבטיחו לנו‬
‫שיעבירו אותנו‬
‫לתנאים טובים יותר.‬
‫וכולנו עלינו על…‬
‫רכבת קרונות בקר, הרבה אנשים.‬
‫הרבה אנשים‬
‫במשך ימים.‬
‫בקרון אחד קטן.‬
‫אשתי ובתי היו איתי, ונשלחנו‬
‫אל‬
‫מחנות.‬
‫ונאלצנו להיבחן‬
‫כדי לראות אם אנחנו כשירים לעבודה.‬
‫כמובן, אשתי, פרנקה,‬
‫לא יכלה להיבחן בזמן שהחזיקה את בתנו,‬
‫אז הם ירו בה ובילדה הקטנה שלי‬
‫ממש לנגד עיניי.‬
‫זה לא משפר את ההרגשה שלי.‬
‫אני מספר לך את זה.‬
‫לפעמים צריך פשוט להמשיך,‬
‫כדי שתוכל לחזור ולעזור.‬
‫לא יכולתי לעזור למשפחה שלי.‬
‫אבל עזרתי…‬
‫עזרתי להרבה אנשים.‬
‫אמא שלך, היא אישה חכמה.‬ ‫היא יודעת איך לשרוד.‬
‫וכשגם אתה תלמד את זה,‬
‫איך לשרוד,‬
‫אז תוכל לעזור לה.‬
‫בוא נמשיך.‬
‫- קפיטול רויאל והקפה או לה ריוויו‬ ‫הערב! -‬
‫"אמא היקרה.‬
‫"הגענו לשיקגו.‬
‫"המקום הזה הוא כמו מרכז העיר אבל בכל מקום.‬
‫"לא ראיתי דבר כזה כל חיי.‬
‫"איירה היה כל כך לחוץ מהדבר הזה‬
‫"שהוא כינה 'אודישן' כדי להתקבל לעבודה."‬
‫חכו פה.‬
‫איירה, אתה אדם עקשן.‬ ‫-כן. תודה.‬
‫אלה הבנים שלך?‬ ‫-כן.‬
‫הם כאן, והם מצוינים.‬ ‫-כן, טוב.‬
‫יש לנו חזרה כאן,‬ ‫אז תתקשר למשרד שלי בשבוע הבא.‬
‫כן, בסדר, אבל קיוויתי…‬
‫כן, אבל אנחנו… הם…‬ ‫-תתקשר אליי. אני עסוק. אני באמצע חזרה!‬
‫אתה מאמין?‬
‫לאן אתה הולך? וילי!‬
‫איפה וילי? לאן הוא הלך?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫טוב, בוא אתה. תשיר.‬
‫מה? אני לא יכול לשיר פה. זה לא המועדון.‬
‫תקשיב לי. אתה רוצה לעזור לאמא שלך?‬
‫לליאן? אז תשיר.‬
‫תחשוב עליה, ואז תשיר. בסדר.‬
‫אני…‬
‫איזה שיר?‬
‫כל שיר.‬
‫כל שיר שגורם לך לחשוב עליה.‬
‫פשוט תשיר.‬
‫טוב, זהו זה. קחו הפסקה. עבודה נהדרת.‬ ‫-בוא.‬
‫בוא. זה בסדר.‬
‫זהירות.‬
‫עכשיו.‬
‫"אומרים המשוררים‬
‫"שכל האוהבים עיוורים‬
‫"אבל אני מאוהב‬
‫"ואני יודע מה השעה‬
‫"כתבי הקודש אומרים‬
‫"דרשו ותמצאו‬
‫"ובכן, חיפשתי‬
‫"ובחיי, זה חתיכת טיפוס…"‬
‫מכירים את השיר הזה?‬
‫"חיי הם בדיוק כמו מזג האוויר‬
‫"הם משתנים תוך שעות‬
‫"כשהיא קרובה אני נעים וחמים‬
‫"כשהיא איננה‬
‫"אני אפרורי וגשום‬
‫"היא מעולם לא התייחסה אליי‬
‫"בצורה מתוקה ועדינה‬
‫"כמו שהייתה אמורה‬
‫"מזלי הרע‬
‫"וזה לא טוב‬
‫"ליבי המסכן‬
‫"הוא סנטימנטלי‬
‫"לא עשוי מעץ‬
‫"מזלי הרע‬
‫"וזה לא טוב"‬
‫פחדתי פחד מוות, איירה.‬ ‫-היית נהדר.‬
‫אני שר פה כבר שבועות ואני עדיין רועד.‬ ‫רועד כמו…‬
‫כמו מה?‬
‫קיבלת מכתבים מאמא שלי?‬
‫כתבתי לה.‬
‫הנה.‬
‫למה לא אמרת כלום?‬
‫"באיו היקר, אמא שלך ביקשה ממני‬ ‫לכתוב לך את המכתב הזה.‬
‫"היא רצתה שתדע שהיא בסדר גמור,‬
‫"ושהיא אוהבת ומתגעגעת אליך.‬
‫"נראה שהכול נרגע כאן,‬
‫"והחיים חזרו לקדמותם.‬
‫"והיא אמרה שלא תדאג לה. רק תדאג לעצמך,‬
‫"והיא מקווה שאתה ווילי ארל מצליחים.‬
‫"ואנחנו מתגעגעות ואוהבות אתכם. סיטסי."‬
‫כן, היא בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫כן, תודה לאל.‬
‫היא לא הזכירה שום דבר על ליאן.‬
‫אני בטוח שהיא בסדר.‬
‫אני בטוח בזה.‬
‫כן, אני צריך לשלוח לאמא כסף.‬
‫צריך לכתוב לה מכתב.‬
‫איירה. מה זה לעזאזל?‬
‫איך הם יכתבו את שמו על השלט?‬ ‫זה אמור להיות "וילי ארל בויד". לא באיו.‬
‫כן. האנשים מגיעים כדי לראות את אחיך.‬
‫מר קרני אמר שההכנסות עלו ביותר מ-30 אחוז‬ ‫מאז שהוא התחיל לשיר.‬
‫אמרת שאהבו אותנו,‬ ‫אמרת שהם רצו אותנו בקפיטול רויאל.‬
‫לא, הם אמרו שהם אהבו את באיו,‬ ‫ורצו אותו בקפיטול רויאל.‬
‫אתה נטשת, או שאתה לא זוכר?‬
‫זה לא היה קל. הצלחתי לסדר לנו עסקת חבילה.‬
‫יודע מה? אז אני אצטרך לדבר איתם.‬
‫לא, אל תדבר איתם.‬
‫אתה תגיד לי עם מי לא לדבר?‬
‫לא אכפת לי עם מי תדבר,‬ ‫אבל לא עם מר קרני.‬
‫אתה לא תהרוס לנו את ההזדמנות הזאת.‬
‫בבקשה.‬
‫היי, אל תכעס עליי.‬
‫לא עשיתי לך כלום.‬
‫לא, אתה מנסה להשתלט.‬
‫אתה מנסה להיות שחור מתורבת.‬
‫אתה יודע שאיירה מחליט בעצמו.‬
‫כן, איירה גם היה זה‬ ‫שסיבך את אמא בצרות בבית.‬
‫וילי ארל.‬
‫היא הייתה בסדר גמור‬
‫עד שאתה התחלת להתעסק עם הזונה הארורה ההיא.‬
‫תקרא לה כך שוב,‬
‫ואני אקרע לך את הצורה…‬ ‫-מי לעזאזל אתה חושב שאתה?‬
‫זו הייתה העבודה שלי.‬ ‫-כדאי מאוד שלא תדבר ככה יותר!‬
‫שמעת אותי?‬
‫אף אחד לא מנסה להשתלט על העבודה שלך.‬
‫אז מה לעזאזל אתה מנסה לעשות?‬
‫קרעתי את התחת בשביל להגיע לכאן.‬
‫עכשיו סוף סוף,‬
‫היכן ששמי אמור להופיע,‬
‫אחי הארור הלך ודחף את שלו.‬
‫אם מישהו לקח לך את השם,‬
‫זה החרא הזה שאתה דוחף לזרוע.‬
‫היה עדיף לכל השחורים‬
‫אם היית חוזר לג'ורג'יה.‬
‫ונותן להם‬
‫לתלות את התחת השחור שלך.‬
‫"אמא היקרה.‬
‫"אנחנו בסדר כאן בשיקגו…"‬
‫- באיו בויד והלהקה -‬
‫"בכל הזדמנות שיש לי, אני שולח לך מכתב.‬
‫"אני מקווה שאת מקבלת אותם.‬
‫"איירה עזר לי למצוא דירה.‬
‫"הלוואי שיכולת לראות אותה.‬
‫"היא ממש נחמדה.‬ ‫יותר נחמדה ממה שיש לנו שם בדרום.‬
‫"בכל לילה, התור הולך ומתארך בקפיטול רויאל.‬
‫"אנשים שמגיעים מכל העולם, אמא.‬
‫"את חייבת לראות את כל הלבנים האלה.‬
‫"זה מזכיר לי את הפעם שראיתי‬ ‫את כל השחורים באים למועדון שלך.‬
‫"זה חתיכת מחזה.‬
‫"אוי, זה חתיכת מחזה.‬
‫"אני ממש מקווה שקיבלת את הכסף ששלחתי לך.‬
‫"אני אמשיך לשלוח.‬
‫"הייתי רוצה שתספרו לי מה שלום ליאן.‬
‫"לא שמעתי כלום מאיש על שום דבר.‬
‫"אני מקווה שהיא בסדר, ושהיא בטוחה…"‬
‫- מקליטים -‬
‫"איירה ומר קרני ארגנו לי‬ ‫הקלטת אלבום בשם 'מטוס מנייר'.‬
‫"ואמא, אני חייב להגיד לך,‬ ‫אני מת שתשמעי את זה.‬
‫"הם אומרים שהוא גם די מצליח.‬
‫"וילי ארל, אמא,‬
‫"אנחנו עדיין רבים כל הזמן.‬
‫"זה גורם לי להתגעגע אלייך עוד יותר.‬
‫"ואמא.‬
‫"הוא נפל ממש חזק.‬
‫"אני צריך ללכת.‬ ‫דפקו בדלת להתראה של חמש דקות…"‬
‫מצטער, חברים.‬ ‫-"גם הלילה כל הכרטיסים נמכרו.‬
‫"נכון מאוד. כל הכרטיסים נמכרו…"‬
‫נוסיף עוד מופעים. תודה.‬ ‫-"אני כבר מת לראות אותך…"‬
‫תודה.‬ ‫-"אני מתגעגע ואוהב אותך.‬
‫"הבן שלך, באיו."‬ ‫-הכרטיסים אזלו.‬
‫- באיו בויד‬ ‫הלהיט החדש של שיקגו! -‬
‫"מה שווה המלודיה‬
‫"מה שווה המוזיקה‬
‫"אם אין בהן משהו מתוק?‬
‫"זו לא המלודיה‬
‫"זו לא המוזיקה‬
‫"יש משהו אחר‬
‫"שמשלים את המנגינה‬
‫"זה לא שווה דבר‬
‫"אם אין בזה את הסווינג המדובר‬
‫"זה נמצא באוויר‬
‫"אתה רק צריך לשיר‬
‫"זה לא משנה‬ ‫אם זה מתוק או לוהט‬
‫"רק תן את כל כולך‬ ‫לקצב הבועט‬
‫"זה לא שווה דבר‬
‫"אם אין בזה את הסווינג המדובר‬
‫"זה לא משנה‬ ‫אם זה מתוק או לוהט‬
‫"רק תן את כל כולך‬ ‫לקצב הבועט‬
‫"זה לא שווה דבר‬
‫"אם אין בזה את הסווינג המדובר‬
‫"זה נמצא באוויר‬
‫"כולם צריכים לשיר"‬
‫אני מעריך את זה, תודה.‬
‫קבלו בבקשה את גברת לורה בראזל‬ ‫במחול השבטי האפריקאי שלה.‬
‫מי זה? אמרתי, מי זה?‬
‫האטי, תפתחי.‬
‫סיטסי? סיטסי! מה את עושה פה כל כך מאוחר?‬
‫אנחנו צריכות עזרה.‬
‫בשביל מה הבאת אותה הנה?‬
‫קחי אותה לרופא של הלבנים.‬
‫בבקשה, עזרי לי. התינוק מגיע.‬ ‫-סיטסי, למה הבאת אותה הנה?‬
‫היא באה למטבח לקרוא לי,‬
‫לא רצתה שאעיר את ג'ון או את אמה,‬
‫ולא רצתה ללכת לרופא.‬
‫תביאי אותה הנה.‬
‫רק תנשמי.‬ ‫-כל כך כואב לי.‬
‫משהו לא בסדר. אני יודעת.‬
‫סיטסי, תקראי לג'ון שייקח אותה לרופא.‬ ‫-האטי, את חייבת לעזור לה.‬
‫האטי?‬
‫האטי מיי!‬
‫תנשמי!‬
‫טוב. תני לי עוד אחת. תני לא עוד אחת טובה.‬
‫קדימה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש. תני לי דחיפה אחת טובה.‬
‫אלוהים!‬
‫אני אחתוך את החבל,‬ ‫ותיקחי אותה לבית החולים של הלבנים.‬
‫תגידי להם שהיא ילדה שם.‬
‫לירוי? לירוי!‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫היי, בנאדם. טוב לראות אותך.‬
‫כן. באתי לשיקגו לבקר את בן דוד שלי,‬
‫ושמעתי ברדיו שאתם מופיעים מדי לילה.‬
‫ככה אומרים. מופיעים מדי לילה‬ ‫בקפיטול רויאל.‬
‫עשיתם את זה, אה?‬
‫אנחנו בסדר. שב, בנאדם. שב. אתה נראה טוב.‬
‫לא טוב כמוך.‬
‫הלוואי שיכולתי לראות את המופע,‬ ‫אבל לא ייתנו לנו להיכנס לשם, נכון?‬
‫לא.‬
‫וילי יבוא בקרוב?‬
‫כן, ברגע שהוא יסיים את הסט.‬
‫כן. היי, ראית את אמא שלי לפני שעזבת?‬
‫לא, אנשים כבר לא הולכים אליה.‬
‫אף אחד לא הולך לשם?‬
‫אחרי הבלגן, כולם פחדו מדי.‬
‫היא מקבלת את הכסף שאני שולח?‬
‫לא. אתה יודע שבודקים את הדואר שלה.‬
‫בפעם האחרונה ששמעתי ממנה,‬ ‫היא התחילה לגנן רק כדי להאכיל את עצמה.‬
‫אתה יכול להעביר לה כסף?‬
‫עכשיו, באיו,‬
‫אתה יודע שאני לא רוצה להיות אחראי לכסף.‬
‫אתה יודע שאני אוהב יין ונשים יותר מדי.‬
‫ואתה יודע, שמעתי שליאן ילדה תינוק.‬
‫כן? יבוא.‬
‫סליחה. לא ידעתי שיש לך אורח.‬
‫זה בסדר.‬
‫מה קרה?‬
‫תוכל לסלוח לנו רגע?‬
‫בטח.‬
‫באיו, תגיד לווילי שאהיה מאחור.‬
‫חכה לי. אני אביא לך מכתב‬ ‫להעביר לה ולסיטסי, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫ערב טוב, אדוני.‬
‫איירה. אני צריך לקחת חופש מכאן.‬
‫מה?‬
‫אמא שלי בצרה בג'ורג'יה.‬ ‫אני צריך לבקר אותה.‬
‫השתגעת? האנשים האלה ניסו להרוג אותך.‬
‫אני יודע מה תגיד.‬
‫כל חיי ברחתי.‬
‫אני הולך לבקר אותה.‬
‫באיו…‬
‫תראה, אני עשיתי לה את זה.‬ ‫אמא שלי אישה גאה.‬
‫מה אם…‬
‫מה אם נופיע ערב אחד‬ ‫במועדון שלה? רק ערב אחד.‬
‫זה יחזיר את הקהל.‬ ‫היא תחזור לעמוד על הרגליים.‬
‫נעזוב לפני שתשים לב.‬
‫אני אסע ואביא אותה הנה.‬
‫היא לא תרצה לבוא הנה. אני צריך לנסוע לשם.‬
‫אני לא חושב שזה רעיון טוב.‬
‫אמרת בעצמך שאני כבר לא נראה‬ ‫כמו הילד השחור העני שעזב.‬
‫ומה אם הם ידעו?‬
‫אתה יודע שללבנים לא אכפת‬
‫מאיזה שחור ששר במועדון שם.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫אני הולך לבקר את אמא שלי.‬
‫אם תבוא איתי ואם לא.‬
‫זה קשור לאמא שלך‬
‫או לליאן?‬
‫איירה.‬
‫איירה, יהיה בסדר.‬
‫עכשיו לך תארגן את זה.‬
‫רק לילה אחד.‬
‫הנה הדואר שלך.‬
‫למה כל המכתבים שלי פתוחים?‬
‫הם מגיעים ככה.‬
‫את קונה משהו, האטי?‬
‫זה היה באיו בויד‬ ‫עם הלהיט החדש שלו, "מטוס מנייר".‬
‫שלום, מיס ליאן. מה שלומך?‬
‫אני בסדר, מר לינקולן.‬ ‫-מה שלום התינוק?‬
‫חזק מתמיד.‬ ‫-יופי.‬
‫זה הכול?‬
‫היי, אני לא יכול לתת לך יותר אשראי.‬
‫תמיד שילמתי לך בזמן.‬
‫לא בחודשים האחרונים. מזומן בלבד.‬
‫תרשה לי לשלם על זה.‬
‫אסור לך להיות נחמדה לאנשים האלה.‬
‫מה תרצי, גברת ליאן?‬ ‫-רק את זה.‬
‫קניתי לך מצרכים.‬ ‫זה המעט שאני יכולה לעשות.‬
‫הבאתי לך גם כביסה.‬
‫לא שמעת? לבנים כבר לא מביאים לי‬ ‫את הכביסה שלהם.‬
‫אם את צריכה עבודה…‬
‫בחיים לא אעבוד במטבח של אנשים לבנים.‬
‫רק רציתי להגיד לך‬
‫תודה על כל העזרה שלך‬ ‫עם הלידה של הבן שלי.‬
‫יש לי עבודה לעשות.‬
‫אני מבינה.‬
‫מה שלום הבן שלך?‬
‫הוא בסדר.‬
‫איך שלך?‬
‫הוא בסדר.‬
‫יש לו את העיניים של אבא.‬
‫אני…‬
‫לא התכוונתי שכל זה יקרה.‬
‫אני לא יכולה להפסיק לחשוב על באיו.‬
‫אני מתפללת בכל יום שהוא בסדר.‬
‫שמעת ממנו?‬
‫לא.‬
‫מה עם מכתב?‬
‫אם אכתוב לו מכתב, תוכלי לשלוח לו אותו?‬
‫ילדה, השתגעת?‬
‫הבן שלי כמעט נהרג בגללך.‬
‫אני אוהבת את הבן שלך.‬
‫אז תעזבי אותו.‬
‫את חושבת רק על עצמך.‬
‫עלייך להתחיל לחשוב על האנשים שפגעת בהם.‬
‫מה היית עושה אם התינוק היה נראה שחור?‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫תסתלקי מכאן.‬
‫קחי את השקית שלך איתך.‬
‫"יש לי נערה שתמיד מאחרת‬
‫"בכל פעם שיש לנו פגישה‬
‫"אבל אני אוהב אותה‬
‫"כן, אני אוהב אותה‬
‫"אני אצעד אל השער שלה‬
‫"ואראה אם אקבל הסבר‬
‫"כי אני רוצה אותה‬
‫"אני אשאל אותה‬
‫"האם את המותק שלי, כן או לא?"‬
‫מחיאות כפיים לאחי.‬
‫"ההתנהגות שלך לאחרונה‬
‫"עושה אותי מדוכדך…"‬
‫בשביל מה המבט הזה?‬ ‫-בשביל מה נראה לך?‬
‫מר קרני מאוד לא מרוצה מאחיך.‬
‫הוא לא אוהב שהוא משתלט על השירים.‬
‫הוא תמיד מאחר וכולי.‬
‫אז תדבר איתו על זה.‬
‫הוא מקבל מקדמות במזומן כל לילה.‬
‫הוא חייב למועדון הרבה כסף.‬
‫זה החומר הזה.‬
‫אני רק צריך לעזור לו להיגמל מזה.‬
‫אם זה היה כל כך קל,‬
‫כבר הייתי עושה את זה מזמן.‬
‫נכון שאחי מדהים?‬
‫"נשים תמיד היו‬
‫"מוזרות וזו עובדה‬
‫"כשאתה בטוח באחת‬
‫"היא הולכת ומשתנה‬
‫"האם את המותק שלי, כן או לא?‬
‫"אולי מותק מצאה מישהו חדש‬
‫"או האם המותק שלי עדיין…"‬
‫אני צריך לדבר איתך.‬ ‫-לא עכשיו. לא כרגע.‬
‫היי, וילי.‬
‫אני נוסע הביתה ליום‬
‫כדי להחזיר את הקהל למועדון של אמא.‬
‫אתה בא?‬
‫כן, לירוי סיפר לי על הצרות שלה. אני אבוא.‬
‫כן, אנחנו עוזבים עוד יומיים.‬
‫בסדר.‬
‫אתה מחפש את זה?‬
‫מה אתה עושה עם החרא שלי?‬
‫בסדר, רגע.‬
‫אחי, שאלתי מה אתה עושה עם החרא שלי.‬ ‫זה לא עניינך.‬
‫איירה אמר שתפסיק.‬ ‫-דיברת עם איירה?‬
‫אני מנסה לעזור!‬ ‫-אני לא צריך עזרה.‬
‫תן את החרא שלי.‬
‫בסדר.‬
‫תחזיר לי את החרא שלי.‬
‫כדאי שתיתן לי את זה, בסדר?‬ ‫אני אספור עד שלוש.‬
‫אחת…‬
‫פתחו את הדלת!‬
‫אני אהרוג אותך.‬
‫תן את החרא שלי, בנאדם.‬ ‫-היי!‬
‫וילי.‬
‫באיו.‬ ‫-לא, הוא לקח את החרא שלי.‬
‫טוב, באיו, תן לו את זה, בבקשה.‬
‫וילי, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫מה לעזאזל קורה…‬
‫השתגעתם?‬
‫איירה, אני לא אסבול את זה יותר.‬
‫אתה מפוטר.‬
‫רגע, מה?‬ ‫-שמעת אותי.‬
‫לא. הוא התחיל.‬ ‫-לך מפה.‬
‫אתה לא יודע…‬ ‫-איירה.‬
‫איירה.‬
‫איך תיתן לו לפטר אותי בגלל הבחור הזה?‬
‫אנחנו היינו יחד הרבה לפני שהילד הזה הגיע.‬
‫בחייך, אתה יודע. בחייך, אנחנו…‬ ‫-היי…‬
‫אני לא יכול לעזור לך.‬
‫אבל אני עזרתי לך, לא?‬ ‫-כן.‬
‫לא עזרתי לך,‬ ‫ועכשיו אתה נותן לו לעשות לי את זה?‬
‫בסדר.‬
‫טמנת לי מלכודת.‬
‫עצור אותם. לא!‬
‫תפסיק!‬ ‫-לא. טמנת לי מלכודת.‬
‫ואתה עושה את זה מאז שהיינו ילדים.‬
‫לא.‬
‫תהיה בטוח בדבר אחד ארור, בן זונה.‬
‫זה לא נגמר.‬
‫אני שונא את התחת השחור שלך.‬
‫בוקר טוב.‬
‫סיטסי, תסתכלי עליו.‬ ‫-מה קרה?‬
‫נראה לי שהוא מתכהה.‬
‫הוא נראה לי אותו הדבר.‬
‫כמו אתמול ושלשום.‬
‫וביום שלפני שלשום.‬ ‫-לא, סיטסי.‬
‫אני חושבת שהוא מתכהה.‬
‫תירגעי.‬
‫להביא לך משהו?‬
‫אני לא מסוגלת לאכול.‬
‫תקראי את זה, תחזירי לי את זה.‬
‫"ליאן היקרה.‬
‫"אני אגיע בשבת הבאה.‬
‫"תתכונני לעזוב איתי.‬
‫"אני לא אתווכח איתך על זה,‬
‫"אבל את באה איתי.‬
‫"סיטסי תגיד לך איפה ניפגש."‬
‫הוא בא לקחת אותי.‬
‫הוא בא לקחת אותנו, מותק.‬
‫נחמד מצד באיו לעשות את זה למענך, נכון?‬
‫כן, אבל אני לא אוהבת את זה.‬
‫אני רוצה שיעזוב ברגע שזה ייגמר.‬
‫בטוחה שהבחורים של קלייטון לא יודעים?‬
‫ילדה,‬
‫הבנים עסוקים בניהול העיירה הזאת.‬ ‫הם לא חושבים עלינו.‬
‫לא אמרת לה שבאיו מגיע, נכון?‬
‫אני מצטערת, האטי.‬ ‫-למה עשית את זה?‬
‫יש לו זכות לדעת שזה התינוק שלו.‬
‫כדאי לה לשמור על הפה שלה.‬
‫וילי ארל כאן?‬
‫וילי, תתעורר.‬
‫מה אתה עושה בבית שלי?‬
‫קדימה. בוא. קדימה.‬
‫לאן הולכים?‬ ‫-נוסעים לראות את אמא. בוא.‬
‫קום.‬
‫אבל אמא פה?‬
‫לא, היא בג'ורג'יה.‬
‫אנחנו הולכים לראות אותה. קדימה.‬
‫קדימה, וילי. תלבש את זה.‬ ‫-הם יהרגו אותך.‬
‫בוא נלבש את זה.‬
‫הם יהרגו אותך.‬
‫ואיך אני אשמח כשהם יעשו את זה.‬
‫אני שונא את התחת השחור שלך.‬
‫גרמת לפיטורים שלי, נכון?‬
‫לא. החרא שאתה משתמש בו גרם לפיטוריך, וילי.‬
‫עכשיו שב. קום. קדימה.‬
‫כן. קינאת בי. נסעתי עד שיקגו איתו.‬
‫אתה נאלצת להישאר עם אמא בבית.‬
‫אתה, בן תערובת.‬
‫בסדר? אתה… אבא שלי הוא לא האבא שלך.‬
‫אבא שלי הראה לי הכול.‬
‫הוא לימד אותי איך לנגן.‬
‫הוא לימד אותי איך להתמסטל.‬
‫מספיק.‬
‫ירו בו מול העיניים שלי.‬
‫המוח שלו היה עליי.‬
‫אתה יודע, הלוואי שלא ראיתי‬ ‫את כל מה שראיתי איתו.‬
‫אמא אולי אהבה אותך יותר.‬
‫אבא שלי…‬
‫אבא שלי אהב אותי יותר משהוא אהב אותך.‬
‫בסדר.‬
‫קדימה.‬ ‫-חכה רגע.‬
‫אני לא יכול ללכת בלי החרא שלי.‬ ‫-אני אשיג לך עוד. בוא.‬
‫איפה החצוצרה שלי?‬
‫טוב. היא כאן. בוא. רק בוא כבר.‬
‫אמא. היי, אמא!‬ ‫-באיו!‬
‫תראה אותך!‬
‫כל כך התגעגעתי אלייך, אמא.‬ ‫-גם אני התגעגעתי אליך, מותק.‬
‫וילי ארל.‬
‫היי, אמא.‬
‫אללי. אתה נראה טוב מתמיד. אתה נראה עשיר!‬
‫בחייך. כל כך טוב לראות אותך, סיטסי.‬
‫מטוס מנייר, 12:30 באוטובוס.‬
‫בסדר?‬
‫איירה.‬
‫גברת האטי מיי.‬
‫זו הלהקה שלי.‬ ‫-גברתי.‬
‫איירה הקים אותה בשבילי.‬
‫לכו להתכונן.‬
‫נהיה כאן לזמן קצר. יחשיך בקרוב.‬
‫לאן אתה הולך, וילי?‬ ‫-אני צריך אוויר.‬
‫סליחה, אדוני.‬
‫מה אתה רוצה, ילד?‬
‫באתי להגיד לך…‬
‫אתם מחפשים בחור שחור בשם באיו, אדוני?‬
‫אני רוצה להודות לכולכם שבאתם הערב. באמת.‬
‫אני יודעת שכולכם רוצים לדעת‬ ‫על ההפתעה הגדולה שדיברנו עליה.‬
‫אז הנה היא.‬
‫הבנים שלי כאן, חבר'ה.‬
‫באיו ווילי ארל.‬
‫תודה לכולכם.‬
‫תודה רבה.‬
‫כל כך טוב לראות את כולכם‬ ‫במועדון של האטי מיי.‬
‫קדימה, אמא. בואי נשיר. קדימה, להקה.‬
‫"הלב שלי כבד כעופרת‬
‫"כי הבלוז פיזרו‬
‫"אבנים במיטתי"‬
‫הלו?‬
‫לא. היי, ג'קסון.‬
‫"מכל האנשים בחיי‬
‫"למה הם נטפלים רק אליי‬
‫"ושמים אבנים במיטתי‬
‫"כל הלילה, אני בוכה‬
‫"אז איך אוכל לישון‬
‫"עם אבנים במיטתי?"‬
‫קחו את זה. קחי את זה, אמא.‬
‫"הלב שלי כבד‬
‫"כבד כעופרת‬
‫"כי הבלוז…"‬
‫אתה הולך לאנשהו?‬
‫לשירותים.‬
‫המאבטחים מחכים ברכב. הם ילכו איתך.‬
‫כן, נראה לי שאני יודע איך להחזיק, איירה.‬
‫הם ילכו איתך,‬
‫וכשתחזור, נעזוב.‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫"כל הלילה‬
‫וואו. אני רק הולך לאוטובוס.‬ ‫זה בסדר. לכו. זה בסדר.‬
‫ליל אן…‬
‫היי.‬
‫התגעגעתי אלייך. כל כך התגעגעתי.‬ ‫-התגעגעתי אליך.‬
‫יש לך בן.‬
‫תישארי כאן ככל שתוכלי.‬ ‫-לא. תישאר.‬
‫אני חייב ללכת. לא אתן להם לפגוע באמא שלי.‬
‫בבקשה, תישאר.‬ ‫-אני לא יכול לברוח יותר.‬
‫לא, אל תלך. אל תלך.‬
‫ליאן, בבקשה.‬
‫לא. בבקשה.‬
‫לא.‬
‫ג'קסון.‬
‫הנה הוא!‬
‫תפסו אותו!‬ ‫-רק תקשיב לי.‬
‫עכשיו זה משהו… חכה!‬
‫חכה. עצור!‬
‫וילי ארל.‬
‫לקחו אותו לשדה!‬
‫אלוהים! מה?‬
‫תורידו אותו!‬
‫איפה היית?‬
‫אני מצטער. התעכבתי.‬
‫אמא שלך פה כבר כמה שעות.‬
‫מקשיבה לאותו השיר הישן.‬
‫"את השיר‬
‫"שאני משתוקק לשמוע שוב‬
‫"את האור‬
‫"שאני כל הזמן מחפש…"‬
‫"היא לא מדברת הרבה היום, מר ג'ונתן.‬
‫גברת ליאן.‬
‫"ואת…"‬
‫הבן שלך כאן.‬
‫"…לראות את ה…"‬
‫גברת ליאן.‬
‫"ואני אבלה את חיי…"‬
‫זה ג'ונתן.‬
‫"בשליחת מטוסים מנייר‬
‫"לירח‬
‫"ואתפלל שיגיעו אלייך‬
‫"ואבלה את שארית ימי‬
‫"אבוד בטירוף הזה אלייך‬
‫"אשלח מטוסים מנייר‬
‫"לירח‬
‫"אהבה כה שמימית‬
‫"זיכרונותינו יחדיו שלובים‬
‫"מצאתי את האמת‬
‫"בעיניי הדבש שלך‬
‫"ולמרות שעבר זמן מה‬
‫"אני עדיין חושב על חיוכך‬
‫"כל לילה לפני השינה‬
‫"אני מוצא אותך בחלומותיי‬
‫"איפשהו בעצים‬
‫"ואני אבלה את חיי‬
‫"בשליחת מטוסים מנייר‬
‫"לירח‬
‫"ואתפלל שיגיעו אלייך‬
‫"ואבלה את שארית ימי‬
‫"אבוד בטירוף הזה אלייך‬
‫"אשלח מטוסים מנייר‬
‫"לירח"‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬