Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX ȘI TYLER PERRY STUDIOS PREZINTĂ
‎COMITATUL HOPEWELL, GEORGIA - 1987
‎Priviți spre cameră ‎și adresați-vă locuitorilor din Georgia!
‎Le puteți spune cetățenilor ‎de ce să vă voteze?
‎Familia mea e implicată de generații
‎în politica și structurile guvernamentale ‎din Hopewell.
‎Nu avem de gând să cedăm
‎în fața unui individ oarecare din Atlanta.
‎Nu ne știe obiceiurile. ‎Cum ar putea? Nu e din partea locului.
‎Vrea doar să exploateze ‎truda noastră, a contribuabililor onești,
‎în favoarea trântorilor fără rost ‎pe care îi consideră îndreptățiți.
‎Ce le transmiteți celor care spun ‎că aveți vederi rasiste, segregaționiste?
‎De ce crede toată lumea ‎că albii sunt rasiști?
‎Nu sunt rasist. ‎Nu mi se pare corect, atâta tot.
‎A ajuns aici grație măsurilor afirmative.
‎Dacă sunt ales în Congres, ‎voi face o prioritate din eliminarea lor.
‎Sunt tot o formă de trai ‎pe banii statului.
‎Mi-ai mâncat răbdările cu albii tăi.
‎BUN-VENIT ÎN COMITATUL HOPEWELL! ‎IZVORUL SPERANȚEI ETERNE
‎Îmi pare rău, domnule, ‎dar nu vrea să plece.
‎- Ce vrea? ‎- Nu vrea să-mi spună.
‎Așteaptă pe scaun de ore întregi.
‎- Sunt ocupat. ‎- Am înțeles, domnule.
‎Îmi pare rău, dar nu puteți…
‎Lasă, Joan! E-n regulă.
‎Mulțumesc.
‎Vă pot ajuta cu ceva, doamnă? ‎Sunt foarte ocupat.
‎Vreau să cercetați o crimă ‎de aici, din Hopewell.
‎- Ați fost la poliție? ‎- Nu-i privește pe ei.
‎L-au ucis chiar aici, în oraș, în 1947.
‎Vreți să cercetez o crimă ‎de acum 40 de ani?
‎- Mă scuzați! Doamnă… ‎- Hattie Mae mi-e numele.
‎Regret nespus, dar nu vă pot ajuta. ‎De ce nu vă adresați poliției?
‎Eu n-am însemnat nimic pe hârtii.
‎Viața e prea lungă.
‎A scris el tot.
‎Tot ce trebuie să știți e aici.
‎Leanne Harper?
‎„Dragă Li'l Ann…
‎Vărul maică-mii s-a betegit, ‎așa că am dus-o la Summerville,
‎la patru ore de mers de aici.
‎Îți scriam că ne-am mutat în Hopewell, ‎unde pot primi scrisori.
‎Am trecut pe lângă vechea casă a mamei.
‎E toată dărăpănată, ‎dar tot îmi trezește o amintire plăcută.
‎Prima noastră întâlnire.
‎Încă simt izul de lavandă și de rachiu.
‎De-mi vezi cocoșul
‎Mână-l acasă de zor
‎Coșul de ouă mi-e gol
‎De când cocoșul mi-e rătăcitor
‎L-am auzit cucurigind
‎Azi, la crăpatul zorilor
‎Cine-i aia?
‎Fata lui Ethel Lee. ‎Lumea îi zice „Căldare”.
‎De ce?
‎Mă-sa a lăsat-o ca pe o căldare goală ‎și a fugit în nord.
‎Locuiește cu bunică-său.
‎E câinos bătrânul.
‎De ce mă chinui eu? ‎De-aia i-am făcut pe flăcăii ăștia.
‎Cel puțin unul îmi seamănă.
‎Fă-te-ncoa', Bayou!
‎Cântă la trompeta asta!
‎- Haide! ‎- Ia uite-l!
‎- Cântă cum te-a învățat! ‎- Da.
‎Haide!
‎Așa!
‎O să vedeți imediat care-i ăla.
‎- Astâmpără-te! ‎- Ce e?
‎Vă place?
‎Nu!
‎Eu am încercat să-l învăț, ‎dar cred că e cam greu de cap.
‎Tacă-ți gura, Buster!
‎Mereu îi ține partea.
‎Hai, Willie!
‎Da, Willie Earl!
‎- Arată-le cum se face! ‎- Hai, Willie Earl!
‎Fiți atenți aici!
‎Să vedem de ce ești în stare!
‎Suflă-n ea, Willie Earl!
‎De-mi vezi cocoșul
‎Mână-l acasă de zor
‎Poate trebuia să cânți din gură.
‎Ce? N-ai grai?
‎- Ai voce foarte frumoasă. ‎- Mulțumesc.
‎Am moștenit-o de la mama.
‎Ți-am zis, trebuia să-l cânți din gură.
‎Tatei nu-i place. ‎Vrea să cânt la instrumente.
‎Poate nu ești făcut pentru instrumente.
‎Sunt Horace John Boyd. ‎Dar toată lumea îmi spune „Bayou”.
‎De ce?
‎Tata zice ‎că am ochii adânci ca apa din bayou.
‎Ia să-ți văd ochii!
‎Ai ochi normali.
‎Taică-tău nu știe prea multe.
‎Fii cuviincioasă! Vorbești de tata.
‎Îmi cer iertare, Horace John.
‎Îmi place să mi se spună „Bayou”, Căldare!
‎Numele meu e Leanne Jean Harper ‎și prefer să mi se spună așa.
‎Dacă îmi mai zici „Căldare”, ‎nu mai vorbesc cu tine.
‎- Mai bine plec. ‎- Iartă-mă! N-am vrut să te supăr.
‎Sper că ți-a băgat mințile în cap ‎cartea mea.
‎- O să te mai văd, Li'l Ann? ‎- Când înveți cum mă cheamă.
‎Când îți vine sorocul, te aștept. ‎Să nu pregeți!
‎- Am înțeles. Așa o să fac. ‎- Te aștept. Mergeți cu bine!
‎Ce fercheș arăți!
‎Bag seama că o placi mult.
‎Ai luat… N-ai lăsat nimic…
‎Ce-a mai luat-o la goană!
‎Willie Earl ne-a adus cina.
‎Băiatul meu! Pe toate le știe.
‎Poftim! Du-te și jupoaie-i!
‎Îi jupoi eu. Tu du-te, Bayou!
‎Unde pleci?
‎Dă-i pace! Du-te, Bayou!
‎- Unde pleacă? ‎- S-o invite pe fata aia la șezătoare.
‎Care fată? Căldare?
‎N-o să meargă nicăieri cu el.
‎- Bayou! Ia stai! ‎- Dă-i pace!
‎Ți-am zis să stai!
‎- O iei pe Căldare la șezătoare? ‎- N-o cheamă așa.
‎- Lasă-mă! ‎- Ce?
‎Ia te uită la tine! ‎Ești mare și tare acum?
‎O să te refuze. Uite ce haine ai!
‎Am zis să mă lași!
‎Bine.
‎- Ce-ai? Ce tot îndrugi? ‎- Lasă-mă!
‎- Cine să te vrea?
‎N-o să te vrea nimeni în veci!
‎- Da? Cine să te vrea? ‎- Willie!
‎Ți-am zis să-l lași!
‎Trebuie să se învețe cu greul, Hattie.
‎Buster, du-te în casă! Lasă-l în pace!
‎Și tu, Willie Earl.
‎Hai, Willie! Te învăț un cântec nou.
‎Pe ea o lăsăm aici, cu amărâtul ăsta. Hai!
‎Să mergem!
‎De ce se poartă așa cu mine?
‎Nu-ți bate capul cu ei!
‎Și nici cu restul lumii. Înțelegi?
‎Tu du-te și invit-o!
‎Fugi! Stai! Să te scutur de țărână.
‎N-o să te vrea!
‎Ce vrei, băiete?
‎- Bună ziua, domnule! ‎- Zi!
‎Voiam să…
‎Mama e spălătoreasă, domnule. ‎Voiam să văd dacă aveți rufe de spălat.
‎Mă crezi nătărău, băiete?
‎Nu.
‎- Ai pus ochii pe Căldare? ‎- Nu, domnule.
‎Ia-ți tălpășița de aici!
‎Pleacă de pe pământul meu până nu te omor!
‎Marș de-aici!
‎Nu ți-am auzit gura.
‎A acceptat?
‎Nu.
‎De ce ești așa de rău cu băiatul?
‎Nu-i drept.
‎Puțin îmi pasă. Nu-i drept.
‎Nu-i nimic, mamă. Mă descurc.
‎Ai auzit, Willie Earl?
‎Bayou, pe asta chiar aș vrea s-o văd.
‎Buster, astâmpără-te!
‎Spun ce vreau eu ‎la masa mea, drăcia dracu'!
‎Hai, Willie Earl!
‎Willie stă să termine de mâncat.
‎Haide!
‎Mănâncă!
‎Ai citit scrisoarea?
‎Ce? Eu…
‎Nu știi să citești.
‎Scrie: „Ne vedem la tisă.”
‎Vino!
‎N-ar trebui să fii aici.
‎O să se înfurie bunicul tău.
‎Pe la ora asta cade mort de beat ‎în fiecare seară.
‎Dar plec, dacă vrei.
‎Nu vreau.
‎De ce ai venit?
‎Să te invit la șezătoare.
‎Ești drăguț, dar n-o să mă lase.
‎- Nu-mi dă voie cu nimeni. ‎- De ce?
‎De rău ce e.
‎Parcă m-ar urî.
‎Da. Știu cum e.
‎Nici nu știu de ce am venit aici.
‎Știu că nu se cade.
‎Sper să nu mă ocărăști.
‎Nu. Mă bucur că ai venit.
‎- Jură că nu spui nimănui! ‎- Nu spun.
‎M-ar omorî dacă ar afla.
‎Nu spun, zău.
‎- Câți ani ai? ‎- Șaptesprezece.
‎Eu am 16.
‎De ce nu știi să citești?
‎- Tata și frate-meu zic că nu-s în stare. ‎- Nu-i asculta! Ba ești.
‎Erai așa de frumoasă în lumina Lunii!
‎Te învăț eu.
‎Doar mama m-a încurajat, de când mă știu. ‎Dar nu m-am simțit ca atunci, cu tine.
‎Mulțumesc.
‎În noaptea aia am vorbit ore în șir ‎sub copac, până spre răsărit.
‎Îți mulțumesc frumos.
‎De atunci, noapte de noapte…
‎abia așteptam să-mi intre ‎avionul de hârtie pe fereastră.
‎Eram așa de nevinovați, de puri!
‎Era…
‎Amândoi aveam mare nevoie de asta.
‎Râdeam. Râdeam pe săturate.
‎Zi cu voce tare!
‎Și m-ai învățat să citesc.
‎- „Era o vară lungă și fierbinte.” ‎- Bravo!
‎Mama se întreba ce am pățit.
‎Dar se bucura că citesc ‎și nu punea prea multe întrebări.
‎Nu-i spuneam, să nu se înfurie ‎că mă furișam noaptea din casă.
‎Și fiindcă mă rugaseși tu să nu spun.
‎Deși îmi doream să afle toată lumea.
‎N-am înțeles niciodată de ce tremurai.
‎Am simțit mereu că aveai atâtea de spus,
‎dar, nu știu de ce, ‎nu le-ai spus niciodată.
‎Doar tremurai ca o frunză în vânt.
‎Dacă te uiți aici…
‎Uneori tremurai și în nopțile fierbinți.
‎Ți-e bine?
‎De parcă încercai ‎să-ți scuturi ceva din suflet.
‎Toată vara ne-am întâlnit la tisă.
‎Îmi era frică de ce o să fie ‎când o să vină ploile.
‎Dar ce să vezi?
‎Tu tot ai venit.
‎Mare nebună erai, fată!
‎Adevărul e că începuserăm ‎să fim nebuni unul după altul.
‎De parcă știam ce se spune…
‎fără să rostim o vorbă.
‎Poți să mai rămâi puțin?
‎Trebuie să se trezească mama.
‎Bine.
‎A fost primul nostru sărut.
‎În viața mea ‎nu mă mai simțisem așa de bine.
‎Am plutit până acasă, ‎de parcă nici nu atingeam pământul.
‎Dar n-a durat mult.
‎- Vino! Treci încoa'! ‎- Lasă-mă!
‎Vino-ncoa'!
‎Dacă mai pui mâna pe mine, ‎jur că te omor.
‎Pe unde umbli? Treci încoa'!
‎Dacă te atingi de el, iadul te mănâncă!
‎Ești un rahat cu ochi.
‎Ca nepricopsitul de taică-tău.
‎Buster…
‎Willie Earl. El e băiatul meu. ‎De el sunt mândru.
‎Pleacă de-aici!
‎O să mă duc la Chicago.
‎Și o să cânt la Capitol Royale.
‎O să vedeți voi.
‎Sunt banii mei, Buster.
‎- Nu-i iei. Nu, Buster! ‎- Sunt și ai mei. Nu!
‎Cum vrei să ajung până acolo?
‎Buster, e tot avutul nostru!
‎Tată! Vreau să plec cu tine.
‎Nu, fiule.
‎N-ai ce căuta pe drumuri.
‎- Ești prea necopt. ‎- Nu, tată! Te rog!
‎Willie Earl, vino încoace!
‎- E vina ta. Și a ta! ‎- Willie Earl, încetează!
‎- Mi-a zis el! ‎- Te plesnesc de nu te vezi!
‎Unde ai fost?
‎Tata ne-a părăsit.
‎- Îmi pare rău, Bayou. ‎- Nu-i nimic.
‎Cred că e mai bine așa.
‎Dar o să trebuiască ‎s-o ajut pe mama la spălat rufe.
‎O să muncească până târziu.
‎- Nu mai poți să vii. ‎- Ba da.
‎Pot. Doar că mai târziu, atâta tot.
‎Îmi pari trist.
‎Să nu fii!
‎Vreau să fii fericit. ‎Să nu fim triști împreună, auzi?
‎Bine.
‎Toate fetele râdeau de mine ‎din cauza bârfelor fratelui meu.
‎Numai tu, nu.
‎Tu mă făceai să mă simt bărbat.
‎Mă făceai să mă simt bine.
‎Mă făceai să fiu…
‎M-am îndrăgostit de tine.
‎- Mai bine plec. ‎- Dar…
‎- Li'l Ann… ‎- Nu…
‎Plec.
‎Cât am urât noaptea aia!
‎Mă simțeam năucit.
‎Poate nu trebuia ‎să-ți fi spus că te iubesc.
‎Așteaptă…
‎- Băiete! Ți-ai pierdut mințile. ‎- Plec, mamă!
‎Plec. N-ai nevoie de mine.
‎Am un vis. Tu îl ai pe netotul ăsta.
‎- Să te ajute el! ‎- Nu-i spune așa!
‎Am 19 ani, mamă. Nu mă poți opri.
‎Plec la Chicago. ‎O să îl găsesc pe tata și o să cânt cu el!
‎Willie Earl!
‎Nu știe nimic despre Chicago!
‎Lasă-l, mamă!
‎Mama a plâns toată noaptea.
‎Hai în casă!
‎Aș fi dat orice să n-o văd tristă.
‎În fiecare seară ‎așteptam până adormea plângând.
‎Așteptam, întins în pat, ‎avionul de hârtie…
‎Sau te așteptam sub copac.
‎Vorbiserăm noapte de noapte, ‎cât a fost vara de lungă,
‎iar acum nu mai veneai deloc.
‎M-a cuprins teama.
‎Așa că m-am dus la tine acasă.
‎Nu ți-am spus niciodată asta, ‎dar am văzut.
‎Nu e zi să nu regret ‎că nu m-am dus să-l omor.
‎Ce bărbat sunt eu, de n-am făcut asta?
‎Poate zic bine tata și frate-meu.
‎Poate-s un nevolnic.
‎Ce scrisoare frumoasă!
‎Tare mă bucur să te văd. Toate bune?
‎Poate că nu trebuia să-ți spun ‎că te iubesc, dar te iubesc.
‎Asta simt.
‎- Dar dacă nu mai vii la mine… ‎- Nu e asta…
‎Și eu te iubesc.
‎Ia-mă de bărbat!
‎Nu…
‎Nu sunt neprihănită.
‎Puțin îmi pasă. Te iubesc.
‎Te iubesc. Putem să fugim împreună.
‎Oriîncotro. Ne descurcăm.
‎- Ia-mă de bărbat! ‎- N-o să mă lase.
‎- Ascultă… ‎- N-o să mă lase.
‎Am eu grijă de el.
‎Tu doar spune „da”!
‎- Da? ‎- Da.
‎- Da! ‎- Da!
‎Nu te ține nimic aici.
‎Mută-te în Hopewell! ‎Acolo trăiesc bine cei de culoare.
‎- Îți deschizi un local strașnic. ‎- Citsy…
‎Ce te ține aici?
‎Buster s-a dus. Willie Earl s-a dus.
‎Și eu o să mă mut acolo.
‎Vară-mea zicea ‎că-mi găsește de lucru. Eu plec.
‎Știu și eu…
‎Nu e mare, ca Atlanta. ‎Știu că nu-ți plac orașele mari.
‎Crede-mă, o să-ți placă!
‎Și tu ar trebui să vii. Spune-i, Bayou!
‎Haide!
‎- Cât faci până acolo? ‎- Vreo patru ore, cu trenul.
‎- Hopewell, zici? ‎- Da.
‎Da, ne merge bine acolo.
‎- Haide… ‎- Poate e bine să plecăm, mamă.
‎Vrei să pleci?
‎Da, păi… Voiam să-ți spun ceva.
‎- Sunt în vorbă cu Leanne. ‎- Căldare?
‎Nu. Nu-i spune așa!
‎Știam eu că se întâmplă ceva. ‎Te furișezi noaptea din casă.
‎- Știi? ‎- Da.
‎Doar că nu știam cu cine.
‎Am cerut-o de nevastă, ‎iar bunicul ei a refuzat.
‎Dar e un om rău. Vreau s-o luăm cu noi.
‎Căldare pleacă, puiule!
‎- Ce? ‎- Chiar acum pleacă.
‎Cică a venit Ethel s-o ducă în nord.
‎Bayou!
‎- De ce i-ai zis? ‎- N-o mai găsește.
‎Au plecat deja, sunt sigură.
‎Leanne, nu pleca! Nu!
‎Leanne! Nu!
‎Mi-a zis tata ce i-ai făcut. ‎Zi mersi că nu chem poliția!
‎Pleacă imediat și las-o în pace!
‎- Urcă în mașină! ‎- Leanne, nu pleca!
‎- Imediat! ‎- Nu pleca!
‎- Trebuie. ‎- Nu pleca!
‎Pleacă!
‎Te iubesc, Leanne! Nu pleca!
‎- Îmi pare rău! ‎- Nu pleca! Nu… Te iubesc!
‎Te rog, nu pleca!
‎Te iubesc, Leanne. Coboară! Nu…
‎Leanne, nu pleca!
‎Eu ți-am zis s-o lași în pace!
‎„Dragă Leanne…
‎Îți scriu zi de zi de un an încoace.”
‎Stâng, drept, stângu'!
‎Am trimis scrisori în Boston ‎la toate adresele cu numele tău,
‎sperând ca una să ajungă la tine.
‎Voiam să știi că m-au recrutat în armată. ‎Sunt la Fort McPherson, în Georgia.
‎Dar nu cred ‎că o să ne lase pe noi să luptăm.
‎Dar, dacă mă detașează ‎și nu mă mai întorc…
‎vreau să știi cât de mult te iubesc
‎și ce dor mi-e de tine.
‎Tare aș vrea ‎să știu ce mai faci și că ți-e bine.
‎- Dle Waters! ‎- Da, doamnă!
‎- Ești amabil să o returnezi la expeditor? ‎- Nicio problemă.
‎La fel și restul de la adresa asta.
‎- Am înțeles. ‎- Mulțumesc.
‎PERSOANE DE CULOARE
‎M-am rănit la picior ‎în timpul unor exerciții, dar nu e grav.
‎În câteva luni îmi trece.
‎Mă duc acasă, la mama, ‎care lecuiește pe oricine
‎la câte știe și la câți copii a moșit.
‎Dar m-au lăsat la vatră din cauza asta.
‎COMITATUL HOPEWELL, GEORGIA, 1947
‎Drept să-ți spun, am rămas șocat ‎când am ajuns prima dată în Hopewell.
‎Comitatul Hopewell!
‎Mama și Citsy se mutaseră în Hopewell
‎și le mergea binișor.
‎- Bine ai venit! ‎- Ușurel! Aveți grijă la picior!
‎Mama nu contenește să mă minuneze.
‎Și-a deschis un local cu orchestră.
‎LA HATTIE MAE
‎La sfârșit de săptămână, cred că vine aici ‎tot norodul de culoare din comitat.
‎Aș vrea să poți vedea ce bine îi merge.
‎Dimineața spală. O ajut și eu.
‎Mai moșește câte un copil.
‎Și, cât e noaptea de lungă, cântă blues.
‎Oameni buni, ascultați!
‎Să ne distrăm pe săturate!
‎O viață ai ‎Când mori, s-a zis cu toate
‎Haideți să ne simțim bine!
‎Da, să ne simțim bine!
‎Tineri, bătrâni, totuna e
‎Haideți să ne simțim bine!
‎Nu sta acolo bosumflat ‎Boscorodind prostii
‎De vrei să-i tragi un chef, să știi
‎Trebuie să ieși din casă ‎Și să cheltui banii
‎Haideți să ne simțim bine!
‎Tineri, bătrâni, totuna e
‎Împreună să ne simțim bine!
‎Alo, patroane!
‎Pune zăvor la uși, ți-am zis
‎Când o veni poliția
‎Zi că localul e închis!
‎Haideți să ne simțim bine!
‎Tineri, bătrâni, totuna e
‎Haideți, zău, să ne simțim bine!
‎Oameni buni, să dați de veste
‎Că Willie Earl aici este
‎Băiatul meu!
‎Am un dolar și-un sfert ‎Și vreau să-mi fac de cap
‎Dar nu cumva
‎Să mă iei de prost
‎Căci mai am 50 de cenți ‎Și îi țin cu rost
‎Haideți să ne simțim bine!
‎Tineri, bătrâni, totuna e
‎Împreună să ne simțim bine!
‎Nici că îmi pasă
‎De-i vreme ploioasă
‎Cine se aseamănă se adună la masă
‎Ia seama, frățâne!
‎Haideți să ne-adunăm
‎Și să ne simțim bine!
‎- Toate bune? ‎- Băiatul meu!
‎S-a întors frate-meu, ‎cu poveștile lui înflorite.
‎Leit tata.
‎Nu știi când minte și când nu.
‎…cine-i cel mai bun.
‎Cică tata a murit acolo.
‎Nu Willie Earl. N-am ajuns până acolo.
‎Willie n-a zis nimic.
‎El e Ira.
‎E impresarul meu. Da.
‎Ira, din Europa.
‎A fost la Paris și la Londra. Da.
‎De ce n-ai stare?
‎Mă bucur să te văd, atâta tot.
‎Atâta tot.
‎Mă întorc repede. Vreau niște apă…
‎Ce faci?
‎Nu, n-am nimic. Doar…
‎Tot îi mai scrie lui Căldare?
‎Am un vraf întreg acasă.
‎La câte fete vin aici?
‎Ți-e foame?
‎Cine e? Unde l-ai găsit? ‎Nu minți, Willie Earl!
‎Nu mint.
‎E mare impresar în Europa.
‎L-am cunoscut în Chicago, acum câțiva ani.
‎A zis că vrea să cânt în Europa.
‎Pierdusem legătura cu el.
‎Până s-a ivit din senin, ca vai de el.
‎A zis că se revanșează.
‎Dacă îl ajut să-și revină. ‎Și l-am adus aici.
‎- Ce are? ‎- Să mor dacă știu.
‎Mamă, la tine vin bolnavii ‎și femeile la soroc. Poți să-l ajuți.
‎- Nu-mi miroase a bine. ‎- Ajută-l!
‎Unde pun astea, mamă?
‎În sacul cel mare.
‎Du-te la reședința Clayton! ‎E o casă mare, albă, lângă 22.
‎- Citsy lucrează acolo. E în spate. ‎- Bine.
‎- Dacă moare aici, dăm de necaz. ‎- Atunci vezi să nu moară!
‎- Bună, Bayou! ‎- Bună!
‎Bine ai venit! Pune-l acolo, jos! ‎Ți-am făcut limonadă.
‎Hai, șezi o clipă!
‎Nu știam că te ocupi cu asta.
‎Șeriful de aici, Jackson,
‎m-a rugat să am grijă de frățiorul lui, ‎care se întoarce acasă.
‎Eu am pimit și asta e.
‎Jackson e drăguț cu mine și…
‎- Citsy! ‎- Da, domnule șerif Jackson.
‎Ridică-te!
‎Cei de culoare n-au voie la masă.
‎Iertare, dle șerif! ‎A adus rufăria. Eu l-am invitat.
‎Ridică-te și ieși! A venit fratele meu.
‎Fratele meu John și frumoasa sa soție…
‎Leanne.
‎Ea e Citsy. ‎Am pus-o să vă pregătească vila.
‎Dl șerif a zis că ați făcut drum lung. ‎Vă servesc cu ceva?
‎Casa asta e superbă.
‎E goală de la moartea tatei. ‎I-a lăsat-o lui John.
‎- Dar mie mi-a lăsat banii. ‎- E adorabilă.
‎- Valea, băiete! ‎- Da, domnule. Mă iertați!
‎Ce-o fi cu negrii de aici?
‎Îi ținem în frâu.
‎Hai să-ți arăt unde o să stai,
‎cea mai drăguță soacră din lume!
‎Te simți bine? Ești albă ca varul.
‎N-are nimic. Poate a obosit-o drumul.
‎Fratele dumitale conduce ca un maniac.
‎Vă servesc cu ceva, doamnă?
‎Nu. Nu, mulțumesc.
‎- Mergem? ‎- Haideți!
‎Pe aici, pe lângă.
‎Mai vreau niște lapte și ulei de ricin. ‎Ia un stilou din casetă și scrie!
‎- Ale cui sunt scrisorile? ‎- Ale lui Bayou, pentru iubita lui.
‎- Cine? Căldare? ‎- Da.
‎Tot îi mai scrie nătărăul, ‎deși i se întorc scrisorile?
‎Pune făină pe hârtia aia! Și zahăr.
‎- Ai terminat până să plouă? ‎- Da.
‎- „Dragă Li'l Ann, te iubesc nespus.” ‎- Dă-mi-o!
‎- „Îmi lipsești.” ‎- Dă-o!
‎- „O să-mi scrii?” ‎- Dă-mi-o, javră!
‎- „Te rog!” Bine. ‎- E a mea!
‎- Glumeam și eu. ‎- Dă-mi-le pe toate!
‎Willie Earl, hai la magazin! ‎Să-mi iau corespondența și altele.
‎- De ce nu merge Bayou? ‎- El mă tot ajută. Hai!
‎Știi tu ce să faci cu bolnavul? ‎Bayou știe. Haide!
‎Nu stăm mult.
‎Nu pot.
‎Cum adică?
‎Suntem în Sud. ‎La câteva ore de locul de baștină.
‎O să ne recunoască cineva.
‎- Ba nu. Uită-te la noi! ‎- Ba da.
‎- Și ce propui? Să ne întoarcem la Boston? ‎- Da.
‎Fără de niciunele?
‎El m-a lăsat fără nimic.
‎Lasă, că te-ai priceput ‎să mă faci vaca ta de muls, nu?
‎Nu îndrăzni să-mi vorbești așa!
‎La câte am făcut pentru tine!
‎Bagă-ți mințile în cap, fetițo! ‎Asta e o familie cu cheag.
‎L-am văzut pe Bayou.
‎Băiatul spălătoresei? Unde?
‎Pe drum, din mașină.
‎Cred că el era.
‎Ți se năzare.
‎Haide!
‎Ușurel…
‎Ușurel!
‎Unde mă aflu?
‎Acasă la mama.
‎Stai întins! Ești șubred.
‎Ba nu, n-am nimic.
‎N-am nimic. Trăiesc.
‎Da. Poftim! Bea asta!
‎O să te simți mai bine.
‎Așa.
‎Unde e fratele tău?
‎În oraș, cu mama.
‎Ar fi bine să mănânci ceva. ‎Mă întorc imediat.
‎- Leanne, e foarte drăguță rochia ta. ‎- Mulțumesc.
‎Fii fericită că fratele meu va fi primar,
‎ca să-ți poată lua rochii așa de frumoase.
‎Jackson, nu te mai lăuda cu familia!
‎Abia a venit la noi cu mama ei ‎și deja știe că tu ești șeriful,
‎că tatăl tău a fost primar toată viața
‎și că John o să-i urmeze.
‎Zău așa, Leanne, ‎zi mersi că nu te-ai născut aici!
‎Erau de groază băieții ăștia.
‎- Serios? ‎- Fără doar și poate.
‎Mai ales Jackson al meu. ‎Îi plăceau belele.
‎Da, eu am moștenit gustul pentru belele,
‎iar fratele meu, gustul pentru învățătură.
‎Sunt mândru de tine.
‎Păcat că nu mai sunt ai noștri, ‎să te vadă însurat.
‎Ar fi fost mândri.
‎Mai puțin pentru că fugiți ‎tocmai la Yankeetown.
‎Leanne a insistat să nu facem mare paradă.
‎De ce nu? Ar trebui să vuiască ziarele.
‎Doar pe el îl voia. Nu, Leanne?
‎Cum v-ați cunoscut?
‎La facultate.
‎Eu lucram la bibliotecă.
‎A fost dragoste la prima vedere.
‎Îi amintesc ‎când mi-a povestit prima dată despre el.
‎Am simțit că el e alesul. Eram convinsă.
‎Acum sunt căsătoriți de trei luni.
‎Aș vrea să închin un pahar.
‎Pentru părinții voștri și George al meu, ‎fie-le țărâna ușoară!
‎Pentru ei!
‎E foarte gustoasă.
‎În ce zi suntem? ‎Trebuie să dau un telefon.
‎Nu e telefon pe aici.
‎- Mă duci la un telefon? ‎- S-a închis magazinul.
‎Te duce Willie Earl mâine. ‎Dar ești șubred.
‎Nu, i-am promis că o să cânte ‎la Capitol Royale, în Chicago. Este…
‎Trebuie să aflu dacă e loc.
‎Nu poți acum, așa că…
‎Mănâncă-ți supa!
‎Așterne-mi un pat de paie
‎Pe podeaua ta
‎Hai, așterne-mi un pat de paie
‎Pe podeaua ta
‎Așterne-mi un pat de paie…
‎Ai zis că ai relații. Că, dacă te ajut, ‎îmi faci intrarea la Capitol Royale.
‎- Știi câți ca mine ajung vedete acolo? ‎- Ți-o fac. Îl sun mâine.
‎Dar cred că ne trebuie ceva diferit.
‎- Deosebit. ‎- Nu, sunt numai bun pentru ei.
‎Bayou! Hai să cântăm!
‎Hai, puiule!
‎Așterne-mi un pat de paie ‎Pe podeaua ta
‎Așterne-mi un pat de paie
‎Jos și moale, numai mie ‎Pentru când oi fi falit
‎Și n-oi avea niciunde ‎Să mă duc de sărăcie
‎O să plec la țară
‎O să bat drum lung
‎Zău, o să plec la țară
‎O să bat drum lung
‎O să plec la țară
‎Prin frig, zloată și nea o s-ajung
‎Nu se știe cât voi merge
‎Drumu-i lung
‎- Cum îți merge, Hattie? ‎- Bine.
‎Nu-ți face nimeni necazuri, nu?
‎Nimeni important, dle șerif.
‎O să am grijă să rămână așa.
‎Tu ai grijă să vină banii!
‎Da, domnule.
‎Bayou!
‎Urcă!
‎Dacă mă vede cineva, sunt mort.
‎Nu ești de pe-aici. ‎N-ar trebui să vii aici.
‎- Aici stau cei de culoare. ‎- Te rog!
‎Te rog!
‎E o moară veche acolo.
‎Parchează în spatele ei! ‎Și oprește farurile!
‎Ce mai faci?
‎Coniță Leanne, nu se cade ca o albă ‎să-l întrebe pe un negru ce mai face.
‎- Te crezi, albă, nu? ‎- Îți explic.
‎Da, strângeam bani ‎ca să plec la Boston, să te caut.
‎Credeam că ai dat de vreun necaz.
‎- Mă faci să turbez. ‎- Ți-am scris.
‎N-am primit nicio scrisoare.
‎Ți-am scris săptămânal. ‎Am scris la toate adresele cu numele tău.
‎- De cinci ori pe săptămână. ‎- Nu le-am primit.
‎Credeam că m-ai uitat și te-ai însurat.
‎Cum aș putea, când doar pe tine te iubesc?
‎De ce n-ai venit cu mine?
‎Mama…
‎A zis că merge la poliție ‎și spune că mi-ai făcut lucruri
‎dacă nu plec cu ea și uit de tine.
‎Te-ar fi omorât ‎și ar fi dat foc casei mamei tale.
‎Era hotărâtă. Așa ar fi făcut.
‎Ce era să fac?
‎Nu voiam să pățești ceva.
‎Trebuie să pleci de aici.
‎- Dacă află, vă omoară. ‎- I-am spus.
‎A zis că mai bine moare în vila aia ‎decât să fie o sărăntoacă în Boston.
‎Și a vrut ca eu să mă mărit
‎cu un alb bogat.
‎Nici nu știu cum am ajuns așa. Dar…
‎Dar vreau să scap.
‎Aveam doar 17 ani.
‎Îl iubești?
‎Da?
‎Nu așa cum te iubesc pe tine.
‎Ăsta nu e „nu”.
‎Cu el nu mă simt cum mă simt cu tine.
‎De când am venit, s-a schimbat.
‎- E hain… ‎- Da. Nu mai știu cine ești.
‎Iubita mea mă voia doar pe mine.
‎- De ce ai venit aici? ‎- Nu face asta!
‎- Știi ce greu îmi vine. ‎- Eu cum crezi că mă simt?
‎Să văd cum te ia în brațe javra aia?
‎A venit Citsy după mine. ‎O să se fâțâie întruna pe-aici.
‎- Trebuie să plec. ‎- Citsy? Citsy a mea?
‎Începi să vorbești ca ei.
‎Încetișor! Haide!
‎Oprește, Citsy! Haide!
‎Bună!
‎Condu tu!
‎Ce, mă obligi? Dă-te de pe mine, fată!
‎Hai, dă-te jos și urcă în mașină!
‎Zi-mi de unde vii!
‎Trebuia să fac pipi. ‎Îmi dai voie? Ce băgăcioasă ești!
‎Într-o zi o să-mi mulțumești.
‎- De ce ai întârziat? ‎- Nu te privește, băi!
‎- Doamne! ‎- Ce e?
‎Trec pe lângă ei și oprim.
‎Zi-i că a venit după tine!
‎- Ce tot spui? ‎- Te rog, Citsy!
‎- Zi-i lui Jackson că a venit să te ia! ‎- Cine-i aia?
‎- Ce caută aici? ‎- Citsy!
‎Bună seara, coniță Leanne!
‎Iertare, nu v-am zis că are cine mă lua.
‎Ați făcut atâta drum!
‎Dar o să vă pregătesc micul-dejun ‎la prima oră.
‎Domnule șerif.
‎Citsy.
‎Venise după mine. ‎N-o să-i spuneți lui John, nu-i așa?
‎Păi…
‎Știm amândoi ce faceți aici, nu?
‎Ia seama cu cine vorbești, fato!
‎Dacă te mai văd pe aici, Leanne, ‎o să-i spun lui John.
‎Bine, domnule, șerif.
‎Negrii să-și vadă singuri de ei!
‎Măi să fie…
‎Da, nu. E perfect așa.
‎Bine. Mulțumesc. Da. Nu.
‎Înțeleg. Da, așa o să facem.
‎Mulțumesc. Vă mulțumesc.
‎Am… Da. Mulțumesc.
‎Da. O să… Bună ziua!
‎- Am reușit! ‎- Vino-ncoa'!
‎Da. E doar o probă.
‎- E tot ce-mi trebuie. ‎- La o parte!
‎Hai!
‎Coniță Leanne, de ce nu vă culcați?
‎Unde crezi că pleci?
‎Noaptea lucrez la Hattie Mae.
‎Ajută-mă să curăț podeaua asta!
‎Am spălat-o acum o oră, doamnă.
‎N-ai spălat-o bine.
‎Ce stai proțăpită acolo? ‎Ajută-mă să scot pata asta!
‎Eu nu văd nicio pată, doamnă.
‎Fă ce-ți spun!
‎Bine, doamnă.
‎Unde crezi că pleci?
‎Să-mi schimb rochia, doamnă.
‎Ți-am zis să cureți acum!
‎Coniță Leanne, n-am altă rochie bună.
‎Cum îți permiți?
‎Îmi pare rău…
‎coniță Căldare.
‎Scumpo, de ce nu dormi la ora asta?
‎E prea cald?
‎A zis că nu are somn, dle Clayton.
‎Luați loc aici, coniță Leanne!
‎O să vă prepar ceva ca să puteți dormi.
‎Și o să scot pata asta.
‎De îndată ce îmi schimb rochia.
‎Te simți bine?
‎E de la căldură?
‎Pleci din pat în fiecare seară.
‎O să te obișnuiești aici.
‎Aici e casa mea.
‎A noastră, acum.
‎Nu e casa mea.
‎Mă întorc la Boston.
‎Dar…
‎Scumpo, dacă ai pleca…
‎îți dai seama ce jenant ar fi pentru mine?
‎Ce le-aș spune oamenilor?
‎Lui Jackson?
‎Ca să-mi apăr reputația,
‎le-aș spune tuturor ‎că am fost să înotăm în râul Chattahoochee
‎și te-a dus șuvoiul.
‎Te-a tras la fund.
‎Ai putea să trăiești bine aici.
‎Sau să nu trăiești deloc.
‎Mâine plecăm.
‎Plec la Chicago!
‎O să cântăm la Capitol Royale.
‎- Ați reușit? ‎- E doar o probă.
‎Îmi fac griji. Ne trebuie…
‎ceva mai mult decât el.
‎Vino încoace, mamă!
‎N-ai vrea să vii, nu?
‎Nici gând!
‎Bayou, ia aia de pe sobă, te rog!
‎- Unde e Citsy? ‎- Iar întârzie.
‎Mi-ai spus, iubire
‎Demult, într-o zi
‎Că dacă sunt a ta
‎Și tu al meu vei fi
‎Nu-mi pasă
‎Știu că nu-ți mai sunt dragă, iubire ‎Dar nu-mi pasă
‎Zi și noapte mă întreb
‎Cine ți-e acum aleasă?
‎Deci ți-a spus.
‎Bayou n-a suflat o vorbă.
‎Și nu eram sigură că ești tu.
‎E curată podeaua.
‎Știu.
‎De ce te porți așa cu mine?
‎Erai drăguță cu mine.
‎De ce? Spune-mi!
‎Te-am văzut cu el.
‎Cum i-ai sărit în cârcă.
‎Ești geloasă pentru asta?
‎Te iubește ca pe ochii din cap.
‎Nici n-a vorbit cu alte fete ‎de când ai plecat. E nebun după tine.
‎Coniță Leanne, uită-te la mine!
‎Jucați un joc primejdios.
‎Nu poți face una ca asta. Nu puteți.
‎Ai ales deja.
‎Viața unei femei de culoare e grea.
‎Și mă întreb dacă…
‎Oare eu aș trece drept albă?
‎Cumva, te înțeleg.
‎Dar cel mai mult mă tem pentru tine.
‎Citsy, așteaptă!
‎Îmi faci un serviciu?
‎- Îi dai ăsta? ‎- Nu te ajut cu așa ceva.
‎Te rog!
‎O să moară din cauza ta.
‎Te rog!
‎Drăcia dracu'!
‎Pardon!
‎De ce ai întârziat?
‎Ai grijă ce faci!
‎Exact ca pe vremuri.
‎Nici pe departe.
‎Mai vrei să mă duci cu tine?
‎Din tot sufletul.
‎Cred că m-ar lăsa să plec ‎dacă i-aș spune că sunt negresă.
‎Nu. Să nu faci una ca asta!
‎Nu.
‎Tot târgul știe că au un orgoliu ‎mai mare decât Georgia.
‎Jură-mi că n-o să faci asta!
‎O să fie rău de toți cei de culoare ‎dacă află că i-ați prostit.
‎Iar dacă ai păți ceva, m-ar omorî.
‎- Nu! ‎- Atunci nu le spune!
‎Și nu pot…
‎Nu mai pot să mă văd cu tine.
‎Nu așa.
‎Bayou, tu ești tot ce am.
‎Numai cu tine mă simt în siguranță.
‎Nu ești în siguranță. ‎Nu pot să mă văd cu tine așa.
‎Dacă fugim împreună, ‎așteaptă să strâng niște bani!
‎Și apoi fugim.
‎Dar, până îi strâng, nu mai facem asta.
‎Aștepți pe cineva?
‎Nu.
‎Ce se petrece, Jackson?
‎Băiatul spălătoresei.
‎Cică a fluierat după nevastă-ta azi.
‎Nu e adevărat.
‎N-am fost decât eu și Citsy aici.
‎- Cine să fi spus asta? ‎- Eu am spus.
‎L-am văzut.
‎- Băiatul lui Hattie Mae. ‎- Da. El.
‎Hai, frățioare! Îi adunăm pe băieți.
‎Nu e așa! Nu a făcut așa ceva!
‎- Adică maică-ta minte? ‎- Da. Minte.
‎Leanne!
‎Soția mea îi apără mereu pe negri.
‎Haide!
‎Hai, scumpo! Te las acasă.
‎Stai liniștită! ‎Negrii ăștia și-au pierdut mințile.
‎- Oprește-i! Margaret… ‎- Draga mea…
‎Nimic în lume nu-l oprește ‎pe un cavaler sudist
‎când e vorba de onoarea soției lui.
‎Ce ai făcut?
‎Ce-ai făcut?
‎V-am văzut. ‎Te-am urmărit până la moară.
‎L-ai lăsat pe maimuțoi să se urce pe tine.
‎Te-am prevenit. ‎Nu te las să ne distrugi viața.
‎- Unde pleci? Leanne! ‎- O să le spun totul.
‎- Totul! ‎- Nu!
‎Unde sunt cheile?
‎Nu înțelegi că ne-ar omorî?
‎Uită-te ce ură are în ochi ‎când vede negri! Ne-ar omorî!
‎Ești… diabolică.
‎Treci în casă!
‎Citsy!
‎- Ai grijă să-mi scrii când ajungi, bine? ‎- Bine.
‎Și, Willie, lasă-te de treaba aia, auzi?
‎Sunt bine, mamă. N-am nimic.
‎Cu bine, doamnă Hattie Mae!
‎- Și vă mulțumesc. ‎- Ira.
‎Ne mai vedem!
‎Fugi!
‎Ce-a apucat-o?
‎- Trebuie să fugi! ‎- Ce e cu tine, Citsy?
‎- Ce? ‎- Vin după tine.
‎Cine?
‎- Ce se petrece? ‎- Maică-sa!
‎Maică-sa a zis că ai fluierat după ea.
‎- După Leanne. Și… Fugi! ‎- Ea unde e?
‎- Unde e? ‎- E teafără.
‎Ei nu știu că am venit.
‎- Și tu? ‎- Îi dau mită. Nu pățesc nimic. Urcă!
‎Du-te! Ei nu știu…
‎Du-te! Dumnezeule!
‎Doamne…
‎- Și asta a fost. ‎- Doamne!
‎Doamne sfinte!
‎- De-aici o să li se tragă sfârșitul. ‎- Știu.
‎Au sosit.
‎- Unde e? ‎- Cine?
‎Nu te juca cu mine! Băiatul tău.
‎Nu-s aici. Ce vreți cu ei?
‎- Ne minți cumva? ‎- Nu, domnule șerif. Au plecat dimineață.
‎Spre vest sau așa ceva. În California.
‎Să-i dăm foc! Dați-i foc! Da!
‎Doar nu-i lăsați să-mi ardă casa.
‎La câți bani ați făcut din local.
‎Ia vezi cum vorbești!
‎Nu e aici.
‎- Să-i dăm foc! ‎- Nu e aici.
‎Să vedem la gară ‎sau la ieșirea din comitat!
‎N-are cum să fie prea departe.
‎- Să mergem, băieți! ‎- Bun, să mergem!
‎Te rog, Doamne!
‎- Citsy! ‎- Nu văd mașini. Deci încă îl caută.
‎- Dar a scăpat. ‎- Slavă Domnului!
‎Slavă Domnului! Mă rugam.
‎Dacă îi făceau ceva,
‎rămâneam țintuită aici toată viața, ‎în nenorocirea mea.
‎Nici n-aș merita altceva.
‎- Nu mai lucrez aici. ‎- Nu.
‎Nu am cum să mai rămân aici. Nici vorbă.
‎Îmi pare rău, coniță Leanne.
‎- Vă doresc numai bine. ‎- Te rog!
‎Dacă pleci, n-o să mai am pe nimeni.
‎Citsy, nu pleca, te rog! ‎Nu mă lăsa singură aici! Te rog!
‎Ți-e foame?
‎N-am poftă de mâncare.
‎Vreau să mă întorc.
‎Am plecat ca un laș.
‎Le-am lăsat acolo.
‎- Oprește! ‎- Poftim?
‎Stai!
‎Bayou!
‎Poftim!
‎Stai…
‎Nu demult, când eram în Germania,
‎eu și ai mei am fost trimiși ‎să stăm în ghetou
‎de către armata germană fiindcă…
‎Fiindcă eram evrei.
‎Condițiile erau…
‎groaznice, ni s-a furat tot ce aveam ‎și nu aveam ce mânca, făceam foamea.
‎Într-o dimineață, ‎ne-au trezit urletele naziștilor:
‎„Trezirea, evrei împuțiți!”
‎Pe atunci nu știam, ‎dar primiseră ordine.
‎Toți evreii incapabili de muncă ‎trebuiau uciși.
‎Prin urmare…
‎Ne-au promis…
‎că ne mută…
‎undeva, în condiții mai bune.
‎Ne-au urcat pe toți în…
‎în niște vagoane pentru vite, grămadă.
‎O grămadă de oameni…
‎zile în șir.
‎Într-un vagon mic.
‎Soția și copilul meu erau cu mine ‎și am fost trimiși…
‎în niște… lagăre.
‎Acolo ne-au testat.
‎Să vadă dacă suntem buni de muncă.
‎Soția mea, Franca, ‎nu putea fi testată cu fetița în brațe,
‎așa că le-au împușcat pe amândouă.
‎Chiar sub ochii mei.
‎Asta nu mă liniștește cu nimic.
‎Îți spun că uneori trebuie să pleci ‎ca să te poți întoarce să ajuți.
‎Eu n-am putut să-mi ajut familia.
‎Dar am ajutat…
‎Am ajutat mulți oameni.
‎Mama ta e o femeie deșteaptă. ‎Știe cum să supraviețuiască.
‎Când o să înveți și tu asta…
‎cum să supraviețuiești…
‎atunci o să poți s-o ajuți.
‎Hai să mergem!
‎CAPITOL ROYALE ‎ȘI TEATRUL DE REVISTĂ CAFE AU LAIT
‎ASTĂ-SEARĂ!
‎Dragă mamă, am ajuns la Chicago.
‎Aici, parcă peste tot ești în centru.
‎N-am mai văzut așa ceva de când mă știu.
‎Ira avea mari emoții pentru ce numește el ‎„proba” pentru slujba asta.
‎Așteptați aici!
‎- Ira, ești perseverent. ‎- Da. Mulțumesc.
‎- Ei sunt? ‎- Da.
‎- Sunt extraordinari. ‎- Da, păi…
‎Acum avem repetiții. ‎Sună săptămâna viitoare!
‎Da, bine. Dar speram…
‎- Da, dar noi… Ei… ‎- Sună-mă! Sunt ocupat. Am repetiții!
‎Spune și tu!
‎Unde pleci? Willie!
‎- Și Willie? Unde a plecat? ‎- Nu știu.
‎Bine. Vino tu! Cânți tu.
‎Ce? Nu pot să cânt aici. ‎Nu e ca localul nostru.
‎Ascultă! Vrei s-o ajuți pe mama ta? ‎Pe Leanne? Atunci cântă!
‎Gândește-te la ea și cântă! Bine.
‎Păi…
‎Ce să cânt?
‎Orice.
‎Orice te duce cu gândul la ea. Cântă!
‎- Bun. Cinci minute, pauză! Bravo! ‎- Hai!
‎Hai! E în regulă.
‎Ai grijă la trepte!
‎Acum!
‎Poeții spun
‎Că toți cei ce iubesc sunt orbi
‎Dar eu iubesc
‎Și ceasul pot să îl citesc
‎Biblia spune
‎Caută și vei găsi
‎Am căutat și eu
‎Și grea e căutarea
‎Știți cântecul? Bine.
‎Viața mi-e ca vremea
‎Se schimbă cu a ceasului bătaie
‎Când ea e aici, sunt senin și cald
‎Când nu mai e
‎Mă înnorez a ploaie
‎Nu-mi mai spune
‎Vorbe dulci și drăgăstoase
‎Cum aș vrea să-mi spună
‎M-am aprins rău
‎Și nu-i deloc a bună
‎Biata-mi inimioară
‎E sentimentală
‎Nu-i de piatră
‎M-am aprins rău
‎Și nu-i deloc a bună
‎- Eram mort de frică. ‎- Ai fost magistral.
‎Cânt de o lună aici ‎și tot tremur. Tremur ca o…
‎Ca o ce?
‎Ai vreo scrisoare de la mama? I-am scris.
‎- Poftim! ‎- De ce n-ai zis nimic?
‎„Dragă Bayou, ‎mama ta m-a rugat să-ți scriu.
‎Voia să știi că îi e bine,
‎că te iubește și îi e dor de tine.
‎Pe aici pare că s-au liniștit apele
‎și viața a revenit oarecum la normal.
‎Spune să nu-i porți grija ‎și să-ți vezi de tine.
‎Și speră ‎că tu și Willie Earl o duceți bine.
‎Ne e dor de tine și te iubim. Citsy.”
‎- Da, e bine. ‎- Da.
‎Slavă Domnului!
‎N-a pomenit nimic de Leanne.
‎Sunt sigur că îi e bine.
‎Sunt convins.
‎Da, trebuie să-i trimit mamei niște bani.
‎Să-i scriu.
‎Ira! Ce naiba e asta?
‎Ce caută numele lui la intrare? ‎Să scrie „Willie Earl Boyd”, nu „Bayou”!
‎Da. Oamenii vin pentru fratele tău.
‎Dlui Carney i-a crescut profitul cu 30% ‎de când cântă el aici.
‎Ai zis că ne plac pe amândoi. ‎Că ne vor la Capitol Royale.
‎Nu. Le-a plăcut Bayou. ‎Pe el l-au vrut la Capitol Royale.
‎Tu ai plecat. Sau ai uitat?
‎N-a fost ușor, ‎dar am reușit să te bag și pe tine.
‎- Atunci o să stau eu de vorbă cu ei! ‎- Ba nu!
‎Îmi spui tu cu cine să nu vorbesc?
‎Vorbește cu cine vrei, ‎dar nu cu dl Carney!
‎N-o să ne distrugi șansa asta!
‎Te rog.
‎Nu te înfuria pe mine! ‎Nu ți-am făcut nimic.
‎Nu. Vrei să ieși în față.
‎Să faci pe sluga cuminte.
‎Doar știi că Ira face ce vrea.
‎Te pomenești că din cauza lui ‎a dat mama de necaz atunci.
‎Willie Earl…
‎Îi mergea foarte bine
‎până să vii tu ‎și să te încurci cu târfa aia afurisită.
‎- Dacă îi mai spui așa, te bat de… ‎- Cine dracu' te crezi?
‎- Era spectacolul meu. ‎- Să nu cumva să mai spui asta!
‎Ai auzit? Nu-ți ia nimeni spectacolul!
‎Atunci ce faci?
‎Am muncit pe brânci ca să ajung aici.
‎Și acum, în locul numelui meu, ‎afurisitul de frate-meu l-a pus pe al lui.
‎Dacă ți-a luat ceva numele…
‎e porcăria pe care ți-o bagi în vene.
‎Ne-ai face un bine tuturor…
‎dacă te-ai întoarce înapoi în Georgia.
‎Și i-ai lăsa… să te spânzure.
‎Dragă mamă, ne merge bine în Chicago.
‎BAYOU BOYD ȘI ORCHESTRA
‎Îți scriu scrisori ‎ori de câte ori am ocazia.
‎Sper că le-ai primit.
‎Ira m-a ajutat să-mi iau apartament. ‎Aș vrea să-l poți vedea.
‎Arată tare bine. ‎Mai bine decât casa noastră.
‎Coada de la Capitol Royale crește ‎de la o seară la alta.
‎Vin oameni din toată lumea, mamă. ‎De i-ai vedea pe toți albii ăștia!
‎Îmi amintesc ‎de mulțimea de culoare din localul tău.
‎Să tot vezi așa ceva!
‎Să tot vezi!
‎Sper că ai primit banii ‎pe care ți i-am trimis.
‎Îți mai trimit.
‎Tare aș vrea să-mi spui ce face Leanne.
‎Nimeni nu-mi dă vești.
‎Sper că îi e bine ‎și că e ferită de primejdii.
‎SE ÎNREGISTREAZĂ
‎Ira și dl Carney m-au pus ‎să înregistrez „Avionul de hârtie”.
‎Îți spun drept, mamă, ‎abia aștept să-l asculți.
‎Cică se vinde bine.
‎Mamă, cu Willie Earl mă tot cert și acum.
‎Mi-e și mai dor de tine din cauza asta.
‎Și, mamă, să știi că a luat-o rău la vale.
‎Trebuie să plec. ‎În cinci minute urc pe scenă.
‎- Îmi pare rău. ‎- Iar cânt cu casa închisă.
‎Da. Încă o dată, cu casa închisă.
‎- Vor fi alte spectacole. ‎- Abia aștept să te văd.
‎Mi-e dor de tine și te iubesc.
‎- Fiul tău, Bayou. ‎- Nu mai sunt bilete.
‎NOUA STEA DIN CHICAGO!
‎La ce servește o melodie
‎La ce servește muzica
‎Dacă nu are ceva suav în ea
‎Nu e melodia
‎Nu e muzica
‎Acolo e altceva
‎Ce întregește compoziția
‎Totul e fals
‎Fără acel balans
‎Totul e fals
‎Să cântăm toți într-un glas
‎Încins sau suav ‎E totuna, zău așa
‎Doar ține ritmul din toată inima
‎Totul e fals
‎Fără acel balans
‎Încins sau suav ‎E totuna, zău așa
‎Doar ține ritmul din toată inima
‎Totul e fals
‎Fără acel balans
‎Totul e fals
‎Să cântăm toți într-un glas
‎Vă mulțumesc frumos.
‎Aplaudați-o pe dra Laura Brazzel, ‎cu dansul ei tribal african!
‎Cine-i acolo? Am întrebat cine e!
‎- Deschide, Hattie! ‎- Citsy? Ce cauți aici la ora asta?
‎Avem nevoie de ajutor.
‎De ce ai adus-o aici?
‎Du-o la doctorul de albi!
‎- Ajută-mă! Vine copilul! ‎- Citsy, de ce ai adus-o?
‎A venit după mine. ‎N-a vrut să-i trezesc pe John și maică-sa.
‎Și nu vrea la doctor.
‎Hai, adu-o aici!
‎- Respiră! ‎- Mă doare de mor!
‎Ceva nu e în regulă. Simt.
‎- Citsy, adu-l pe John s-o ducă la doctor! ‎- Hattie, ajut-o!
‎Hattie?
‎Hattie Mae!
‎Respiră!
‎Bine. Încă o dată! Încă o dată, cât poți!
‎Haide!
‎Unu, doi, trei. Împinge cât poți!
‎Doamne!
‎O să-i tai cordonul ‎și o s-o duci la spitalul de albi.
‎Zi-le că a născut acolo!
‎Leroy!
‎- Salut! ‎- Salut!
‎Ce vânt te aduce?
‎Salutare! Mă bucur să te văd.
‎Am venit la vărul meu din Chicago
‎și ziceau la radio ‎că apari seară de seară.
‎Așa se spune. ‎Apari seară de seară la Capitol Royale.
‎Ați dat lovitura, nu?
‎Ne merge binișor. Ia loc! Arăți bine.
‎Nu așa de bine ca tine.
‎Aș vrea să-ți văd spectacolul, ‎dar noi n-avem voie să intrăm, nu?
‎Nu.
‎Vine și Willie?
‎Da, când termină repetiția.
‎Da. Ai văzut-o pe mama înainte să vii?
‎Nu. Nu mai merge nimeni la local.
‎Nu mai merge nimeni?
‎I-a speriat prea tare tărășenia aia.
‎A primit banii de la mine?
‎Nu. Doar știi că-i verifică poșta.
‎Cică s-a apucat de grădinărit ‎ca să aibă ce pune în gură.
‎Poți să-i duci niște bani?
‎Bayou…
‎Nu-mi iau așa o răspundere.
‎Știi cât îmi plac vinul și femeile.
‎Am auzit că Leanne a născut de curând.
‎Da! Intră!
‎- Scuze, nu știam că ai un musafir. ‎- Nu-i nimic.
‎Ce e?
‎Ne scuzi o clipă?
‎Sigur. Zi-i lui Willie că vin prin spate!
‎Să mă aștepți! ‎Îți dau o scrisoare pentru Citsy.
‎Bine.
‎Bună seara, domnule!
‎- Ira, trebui să-mi iau niște zile libere. ‎- Poftim?
‎Mama are necazuri în Georgia. ‎Trebuie s-o ajut.
‎Ești nebun? ‎Au încercat să te omoare acolo.
‎Știu ce o să spui. ‎Dar m-am săturat să mă ascund.
‎- Mă duc s-o ajut. ‎- Bayou…
‎Eu i-am făcut asta. ‎Mama e o femeie mândră.
‎Ce-ar fi dacă…
‎Dacă am cânta în localul ei? ‎Doar o seară.
‎I-ar reveni mușteriii. ‎S-ar pune pe picioare.
‎Plecăm cât ai clipi.
‎- Mă duc eu s-o aduc aici. ‎- N-o să vină. Trebuie să mă duc la ea.
‎Nu cred că e o idee bună.
‎Tu ai zis că nu mai arăt ‎ca amărâtul care a plecat de acolo.
‎Și dacă te recunosc?
‎Știi și tu că albilor nu le pasă ‎de un negru care cântă în localuri acolo.
‎- Nu? ‎- Nu.
‎Mă duc s-o ajut pe mama.
‎Fie că-ți place sau nu.
‎E vorba de mama ta? Sau de Leanne?
‎Ira…
‎Ira, o să fie bine.
‎Du-te și fă pregătirile!
‎Doar o seară.
‎Poftim corespondența!
‎De ce sunt deschise toate?
‎Așa sosesc.
‎Cumperi ceva, Hattie?
‎L-ați ascultat pe Bayou Boyd, ‎cu noul său șlagăr, „Avionul de hârtie”.
‎Bună ziua, dnă Leanne! Ce mai faceți?
‎- Bine, dle Lincoln. ‎- Și bebelușul?
‎- E bine, voinic. ‎- Asta e bine.
‎Atât?
‎Nu pot să-ți mai dau pe caiet.
‎Dar v-am plătit mereu la timp.
‎În ultimele luni, nu. Plătești pe loc.
‎Le plătesc eu.
‎Nu poți să fii amabil cu ăștia, zău!
‎- Cu ce vă servesc? ‎- Doar atât.
‎Ți-am cumpărat câte ceva. ‎Măcar atât să fac.
‎Și ți-am adus niște rufe la spălat.
‎N-ai auzit? ‎Albii nu-mi mai dau rufe la spălat.
‎Dacă vrei de lucru…
‎Nu mai lucrez în nicio bucătărie de albi.
‎Voiam doar să-ți mulțumesc ‎că mi-ai moșit copilul.
‎Am treabă.
‎Înțeleg.
‎Cum o duce fiul tău?
‎Bine.
‎Dar al tău?
‎Bine.
‎Are ochii lui taică-său.
‎N-am…
‎Nu am vrut să se întâmple așa.
‎Mă gândesc întruna la Bayou.
‎Mă rog zi de zi să îi fie bine. ‎Ai vești de la el?
‎- Nu. ‎- O scrisoare, măcar?
‎Dacă îi scriu, îi trimiți scrisoarea?
‎Ești țicnită, fato?
‎Băiatul meu era să moară din cauza ta.
‎Îl iubesc pe fiul dumitale.
‎Atunci dă-i pace!
‎Numai la tine te gândești.
‎Gândește-te la cei pe care îi nenorocești!
‎Ce te făceai ‎dacă pruncul era închis la obraz?
‎Ce-i în capul tău?
‎Du-te de-aici!
‎Și ia-ți punga cu tine!
‎Iubita mea întârzie mereu
‎Când iese la brațul meu
‎Dar o iubesc
‎Da, o iubesc
‎O să îi bat la poartă
‎Să ne lămurim odată
‎Căci o vreau
‎Și o s-o întreb
‎Ești ori nu ești tu iubita mea?
‎Fratele meu!
‎De la o vreme
‎Purtarea ta m-apasă
‎- De ce te uiți așa? ‎- De ce crezi?
‎Dl Carney e nemulțumit de fratele tău.
‎Nu-i place că se bagă peste piese. ‎Și întârzie mereu.
‎Vorbește cu el!
‎Cere bani în avans în fiecare seară.
‎Are datorii mari la club.
‎Chestia aia e de vină.
‎Trebuie să-l ajut să se lase.
‎Dacă era așa de simplu…
‎o făceam eu demult.
‎Nu-i așa că e grozav?
‎Femeia-i o ființă
‎De când lumea cam ciudată
‎Când crezi c-ai dibuit-o
‎Se sucește dintr-o dată
‎Ești ori nu ești tu iubita mea?
‎Poate și-a găsit pe-altcineva
‎Sau e încă ea iubita mea?
‎- Trebuie să vorbim. ‎- Nu acum.
‎Willie…
‎Plec o zi acasă, să-i umplu localul mamei.
‎- Vii? ‎- Da, mi-a zis Leroy că are necazuri. Vin.
‎- Plecăm peste două zile. ‎- Bine.
‎Asta cauți?
‎- Ce faci cu lucrurile mele? ‎- Stai!
‎Ce faci cu lucrurile mele, javră? ‎Nu e treaba ta!
‎- Ira a zis să te lași. ‎- Ira?
‎- Te ajut! ‎- N-am nevoie!
‎Dă-mi-o! Bine.
‎Dă-mi-o!
‎Fă bine și dă-mi-o! Număr până la trei.
‎Unu…
‎Deschideți ușa!
‎Te omor!
‎- Dă-mi-o! ‎- Stai!
‎Willie!
‎- Bayou! ‎- Nu! Mi-a luat-o!
‎Bayou, dă-i-o, te rog!
‎Willie, te rog!
‎- Bine! ‎- Ce dracu'…
‎Ești nebun?
‎Ira, nu mai tolerez așa ceva.
‎Ești concediat.
‎- Stai! Ce? ‎- M-ai auzit.
‎- E vina lui. ‎- Fă-ți valiza și valea!
‎- Nu știi… ‎- Ira!
‎Ira!
‎Cum să mă dați afară pentru ăsta?
‎Ne știm de dinainte să apară el.
‎Doar știi! Noi doi…
‎Nu te pot ajuta.
‎- Dar eu te-am ajutat, nu? ‎- Da.
‎Nu te-am ajutat? ‎Și acum îl lași să-mi facă asta?
‎Bine.
‎M-ai tras în piept!
‎Oprește-i! Nu!
‎- Gata! ‎- Nu. M-ai tras în piept.
‎Așa faci de când eram mici!
‎Nu!
‎De un lucru să fii sigur, jigodie!
‎Nu se termină aici.
‎Te urăsc.
‎Bună dimineața!
‎- Uită-te la el, Citsy! ‎- Ce e?
‎- Se închide la culoare. ‎- Nu mi se pare.
‎E la fel ca ieri și ca alaltăieri.
‎- Și tot așa. ‎- Ba nu. Se închide la culoare.
‎Liniștește-te!
‎- Te servesc cu ceva? ‎- N-am poftă de mâncare.
‎Citește-o și dă-mi-o înapoi!
‎„Dragă Leanne, ‎vin de sâmbătă într-o săptămână.
‎Pregătește-te de plecare!
‎Nu vreau să ne certăm, ‎dar o să te iau cu mine.
‎Îți spune Citsy unde să vii.”
‎Vine să mă ia.
‎Vine să ne ia, puiule!
‎Frumos din partea lui Bayou ‎că vine să te ajute.
‎Da, dar nu-mi place.
‎Vreau să plece cum se termină.
‎Sigur nu știu alde Clayton?
‎Fată dragă, ei fac pe șefii în oraș. ‎N-au timp de noi.
‎Ei nu i-ai zis că vine Bayou, nu?
‎- Îmi pare rău. ‎- De ce i-ai zis?
‎Are dreptul să știe că e copilul lui.
‎Roagă-te să-și țină gura!
‎Willie Earl e aici?
‎Willie, trezește-te!
‎- Ce cauți în casa? ‎- Haide!
‎- Unde plecăm? ‎- La mama. Haide!
‎Scoală-te!
‎- E mama aici? ‎- Nu, e în Georgia.
‎Mergem la ea. Haide!
‎- Hai, Willie! Îmbracă-te! ‎- O să te omoare.
‎- Hai să te îmbrac! ‎- O să te omoare.
‎Și o să mă bucur când o s-o facă.
‎Te urăsc.
‎Din cauza ta m-au dat afară, nu?
‎Nu. Din cauza porcăriei ‎pe care o bagi în tine.
‎Ridică-te! Hai!
‎Da. Mă invidiezi. ‎Am fost tocmai până la Chicago cu el.
‎Tu ai rămas acasă, cu mama.
‎Tu, corcitură!
‎Înțelegi? Tu. Tata nu e taică-tău.
‎Tata m-a învățat tot.
‎M-a învățat să cânt.
‎M-a învățat cum să mă simt bine.
‎Gata! Ajunge!
‎L-au împușcat în fața mea.
‎I-au zburat creierii pe mine.
‎Uneori aș vrea să nu fi văzut ‎tot ce am văzut cu el.
‎Poate că mama te-a iubit mai mult pe tine.
‎Dar tatăl meu…
‎Tatăl meu m-a iubit ‎mai mult decât pe tine.
‎Așa.
‎- Haide! ‎- Stai!
‎- Nu plec fără asta. ‎- Îți dau eu alta. Hai!
‎Unde mi-e trompeta?
‎Bine. Uite-o aici! Hai! Să mergem!
‎- Mamă! ‎- Bayou!
‎Ia te uită la tine!
‎- Ce dor mi-a fost de tine, mamă! ‎- Și mie, puiule!
‎Willie Earl.
‎Bună ziua, mamă!
‎Vai de mine! ‎Ce bine arăți! Arăți a om bogat!
‎Zău așa… Mă bucur să te văd, Citsy.
‎Avionul de hârtie, ‎la 00:30, la autobuz. Da?
‎Ira.
‎Doamnă Hattie Mae.
‎- Orchestra mea. ‎- Doamnă…
‎- Ira i-a adunat. ‎- Bună ziua!
‎Pregătiți-vă! Nu stăm mult. ‎Stă să se întunece.
‎- Unde te duci, Willie? ‎- Să mă aerisesc.
‎Mă scuzați, domnule!
‎Ce vrei, băiete?
‎Am venit să vă spun…
‎Căutați un negru poreclit „Bayou”?
‎Vă mulțumesc din suflet ‎că ați venit astă-seară!
‎Știu că vreți să aflați ‎ce surpriză v-am pregătit.
‎Ei bine, vă spun.
‎Au venit fiii mei.
‎Bayou și Willie Earl!
‎Vă mulțumesc foarte mult.
‎Mă bucur că v-ați întors la Hattie Mae.
‎Hai, mamă! Să cântăm! Orchestra!
‎Mi-e inima ca plumbul de grea
‎A așternut melancolia
‎Pietre sub perna mea
‎Alo? Nu. Salut, Jackson!
‎Din câți oameni văd pe lume
‎Ce au toți cu bietul de mine?
‎Și pun pietre pietre sub perna mea
‎Plâng toată noaptea
‎Să dorm cum aș putea
‎Cu pietre sub perna mea?
‎Haideți! Hai, mamă!
‎Mi-e inima
‎Ca plumbul de grea
‎Mi-a așternut…
‎Pleci undeva?
‎La privată.
‎Paznicii sunt la mașină. ‎O să meargă cu tine.
‎Pot să mi-o țin singur, Ira.
‎O să meargă cu tine.
‎Și, când te întorci, plecăm.
‎Bine.
‎Toată noaptea
‎Ușurel! Mă duc până la autobuz. ‎E în regulă. Puteți pleca.
‎Li'l Ann…
‎Bună!
‎- Ce dor mi-a fost de tine! ‎- Și mie, de tine.
‎Ai un fiu.
‎- Nu pleca de aici! ‎- Nu. Rămâi!
‎- Trebuie să plec s-o apăr pe mama. ‎- Bayou, nu pleca!
‎- Te rog, rămâi! ‎- Nu mai pot să fug.
‎Nu pleca! Nu!
‎Te rog, Leanne.
‎Nu! Te rog!
‎Nu!
‎Jackson!
‎Uite-l!
‎- Pe el! ‎- Ascultă-mă!
‎E ceva ce… Stați!
‎Stați! Opriți-vă!
‎Willie Earl!
‎L-au dus în câmp!
‎Dumnezeule! Ce?
‎Tăiați frânghia!
‎Unde ai fost?
‎Îmi pare rău. Am întârziat.
‎Mama ta e aici de două ore.
‎Ascultă același cântec vechi.
‎Tu ești cântecul
‎Pe care tânjesc să-l mai aud
‎Tu ești lumina
‎Pe care o caut neobosit
‎Azi nu prea vorbește, domnule Jonathan.
‎Doamnă Leanne?
‎Și tu
‎A venit fiul dv.
‎Până la…
‎Doamnă Leanne!
‎Și viața o să mi-o petrec
‎E Jonathan.
‎Lansând avioane de hârtie
‎Spre Lună
‎Rugându-mă la tine să ajungă
‎Și câte zile voi avea pe lume
‎Voi fi nebun după tine
‎Lansând avioane de hârtie
‎Spre Lună
‎O iubire divină trăiesc
‎Amintirile ni se împletesc
‎Adevărul l-am găsit aievea
‎În ochii tăi ca mierea
‎Și chiar de vremea a trecut
‎Zâmbetul tău nu îl uit
‎Și adorm cu el în gând
‎În vise te găsesc
‎Printre copaci
‎Și viața o să mi-o petrec
‎Lansând avioane de hârtie
‎Spre Lună
‎Rugându-mă la tine să ajungă
‎Și câte zile voi avea pe lume
‎Voi fi nebun după tine
‎Lansând avioane de hârtie
‎Spre Lună
‎Subtitrarea: Liana Oprea