Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NEVESELÉ VÁNOCE
Tati!
Tati! Můžu přepsat dopis Santovi?
Ne, včera jsem ho poslal.
Prosím, tati.
- Ne. - Já ho chci taky přepsat!
Doufám, že jste tátovi popřáli k narozeninám.
Všechno nejlepší, tati!
Hodně štěstí, zdraví…
Proč nesnáším Vánoce?
Protože mám narozeniny
a místo oslavy
mám tohle.
- Brácha. - Ahoj, Roberto.
- Vyzvedni naše. - Nemáš auto?
- Teď ne. - Fajn, dojedu pro ně.
- Ahoj. - Přijdeš se svým klukem, Ale?
Jo, s Estebanem.
- Posaď ho daleko od strýčka Miguela. - Zařídím to. Díky, Nurie.
- Kolik ti je? - 41.
Nezapomeň, že mám keto dietu. Potřebuju…
- Neboj. - Chci brokolici.
- Budeš ji mít. - Díky, ahoj.
Jak je, brácho?
Další rok na krku. Co bys chtěl?
- Kromě toho, co ti dlužím. - Co chci k narozeninám, Rubéne?
- Aby tvý auto zmizelo z mýho pozemku. - Klid, dělám na to.
Když máte narozeniny na Vánoce,
zapomenou na vás nebo dostanete jen jeden dárek.
Ne dva.
A když si stěžujete, řeknou, že jste sebestřední.
24. PROSINCE
Tati, pomůžeš mi?
Co se děje?
Bolí mě ruka z karate. Zavážeš mi ji?
Když už je tu i táta, řekni mu to. Uvidíš, že nepřeháním.
O co jde?
Poslední den školy jsem našla sluchátka
a nebylo na nich ničí jméno.
Tak jsem si je vzala a máma mi teď vynadala.
- Nesmyla jsi to jméno? - Žádný tam nebylo!
Ať už tam bylo nebo ne,
odnes je do ředitelny a omluv se.
Když ale v životě něco ztratíš, nikdo ti to nevrátí.
A rozhodně se ti neomluví. To je život.
Přesně tak, to je život.
Jak vždycky říkám,
„Radši ty než já.“
- Hrozný přísloví. Neposlouchejte ho. - Proč?
Až bude po svátcích,
vrátíš je a omluvíš se.
Konec diskuze.
Dobře, mami.
A ty, pane Chytrej, nemáš náhodou práci?
Jakou?
Jasně.
- Díky. Bylo to výborný. - Chci s tebou mluvit.
Stoupni si do fronty.
Cos říkal?
Nic. Nemyslíš, žes to trochu přehnala?
Tobě přijde v pohodě, že krade cizí věci?
Ne, ale taky se kvůli tomu nechci hádat. Mír?
To mi řekni ty.
Jasně. Je tichá noc, svatá noc. Ne?
Jasně.
- Co potřebuješ? - Oběd na Boží hod u našich.
- Ne, díky. - Že mě to nepřekvapuje.
Koupils ty dárky?
Jasně že ne.
Musím si na ně vybrat peníze.
A Nuria chce brokolici.
Já už pro ni jídlo mám. Vyzvedneš vaše?
Roberta tvrdí, že nemá auto.
Podle mě je jen líná.
- Není to konec světa. - Myslíš?
Tak si jeď do zácpy sama.
Nejsou to moji rodiče, ale vaši.
A jsou Vánoce a já mám narozeniny.
Na to všichni zapomínají.
K narozeninám si můžeš dojet pro rodiče
a dostaneš pusu.
Králíčku, to je americká blbost.
Chceš tu pusu, nebo ne?
Veselé Vánoce.
Tak já jdu.
Měj se.
- Pitomče! - Sbohem!
- Přednost zprava! - Jsi normální?
Nějaké drobné k Vánocům?
- Málem jsem tě srazil. Dávej pozor. - No tak.
Nic u sebe nemám.
Musím rozvěsit světýlka, aby mě Santa našel.
Tady. Už vyprchala, ale žízeň uhasí.
Opatruj se. Veselé Vánoce!
Díky za nákup, holčičko.
Jdeme.
LEGENDY SBĚRATELSKÉ PŘEDMĚTY
- Dobré ráno. - Ahoj.
Promiň, byl hrozný provoz. To ty zasraný Vánoce.
Neříkej „zasraný Vánoce“. Zní to hrozně.
Zasraný Vánoce.
Koupil jsem ti kafe, Grinchi.
Díky.
Je studený.
Viděl jsi tu výlohu?
Pojď se podívat.
To sklo je špinavý, Conrado.
Koukej. Musíš to umýt.
Nemůžu umývat výlohu. Bolí mě záda. Musím na operaci.
Kdy?
Chci říct, že mě to čeká, když budu umývat výlohy.
- Dobrej pokus. - Fakt mě to bolí.
- Musíme na to někoho najmout. - Ne, Conrado.
Co jsme si řekli?
Musíme víc prodávat a míň utrácet.
Co se podle tebe stane, když najmu někoho na úklid?
Bude čistá výloha?
Ne! Zvýší se nám náklady.
- Když jsme u toho, potřebuju peníze. - Ne, když jsme u výdajů,
chtěl jsem si promluvit o téhle fosílii.
- Potřebuju Mac. - Jasně.
Nemůžu pracovat. S PC neumím.
Nejde na tom dělat design. Možná to bude těma Windows…
Nebo jsem na to možná jen hloupej.
- Nemůžu… - Dost, Conrado. Uklidni se.
Dýchej.
To je ono.
Neboj. Jestli prodáme hůl Loreny Ochoa,
koupím nový počítač.
- Tu nikdo nekoupí. - Musíš věřit.
- Pojď sem. - Co?
- Co to je? - Všechno nejlepší.
To je pro mě?
Jasně!
To jsi nemusel, Conrado.
Umí měřit kroky, kalorie…
Dokonce můžou předejít infarktu.
- Jako Dick Tracy. - A čas ukazují?
No jasně.
Co?
- Ne? - Narozkový objetí?
- Ne. - Pojď ke mně.
- Ne. - Ale jo.
- Ne. - Chuy.
Dobře, dost. Pusť mě, Conrado.
To stačí.
Tak zatím.
Musím nakoupit dárky pro děti a příbuzný.
- Ty zasraný Vánoce. - Veselý Vánoce.
Ta výloha, Conrado!
HRAČKÁŘSTVÍ
Koupím jí medvídka.
„Žena v domácnosti“.
Ve slevě. Beru!
Tohle chce Óscar?
Divný.
Tohle je pro mě.
VYPRODÁNO
To se mu bude líbit.
Pojď sem, zlato.
Co se děje?
Asi mám hotovou svou nástěnku snů.
Jakou nástěnku?
Nástěnku snů.
Pěkný.
Chci se soustředit na to, že budu mít skvělou rodinu.
Všechno ostatní se poddá.
Co?
Vždyť jsme skvělá rodina.
To jo.
Jen si říkám, jestli děláme všechno správně.
Děláme, zlato. Máme se skvěle.
Pojď sem.
- Co? - Pak je na řadě tohle.
Co to je?
Salón.
Salón pro psy?
Jo.
Zlato, bojím se,
že se nezvládneš starat o domácnost a zároveň podnikat.
Měla bys toho moc.
Nic sexističtějšího jsem od tebe ještě neslyšela.
Vidíš mě jen jako matku. Proč nemůžu být matka i podnikatelka?
Nevykládej si to špatně.
Podpořil bych tě, ale nemáme teď moc peněz.
Nechci po tobě peníze.
Existují andělští investoři.
Předneseš jim svůj byznys plán
a když je nadchneš, dají ti peníze.
To je jedna možnost. Nebo máme ten pozemek.
Když ho prodáme, rád tě podpořím.
- Ahoj. Jo, už vyrážím. - Kde jsi?
Zatím. Ano, mami. Už běžím dolů ze schodů.
Blinkry nejsou na ozdobu, ty blbečku!
Mami, klid, nebo kvůli tobě nabourám.
Jsi jako zvíře.
Nemůžu Nurii vystát. Je tak sprostá.
- Vychovala jsi ji. - No tak.
- A kde jsi byl ty? - Já nosil domů peníze.
Nerad ruším, ale nechcete mi popřát k narozeninám?
- Jo! Všechno nejlepší! - Všechno nejlepší!
- Jsi slepej, idiote? - Tati.
- Blbečku! - Taháš mi za pás.
Málem jsi mě uškrtil!
Klid, synku!
Je mi jedno, že jsou Vánoce.
- Sestřičky! - Veselé Vánoce, Chuy.
- Takový příjemný večer. - Ahoj. Jak se máš?
Už na vás čekáme.
- Skvělý. - Kdy jedeš do Tulumu?
Zítra. Věřil bys tomu?
- Ne. - Ty za mnou nepřijedeš?
- Nechci chytit horečku dengue. - Pitomče.
- To je pověra. - Ahoj, Nurio.
- Ahoj. - Jak to děláš? Vypadáš božsky.
- No tak. Nech si toho. - Co?
- Fakt ti to sluší. - Já vím.
- Pojďte dál. - Všechno nejlepší, brácho.
- Díky. - No jo! Všechno nejlepší!
„No jo!“
- Teto! Strejdo! - Šťastné a veselé!
Nápodobně, teto.
Dávej pozor na moje krabičky.
Každý rok mi nějakou ztratíš.
Jasně. Neboj.
Co, Jesúsi?
Všechno nejlepší, zlatíčko!
- Děkuju. - Drahoušku.
Díky, že sis vzpomněla sama.
- Kluku můj! - Strýčku.
Dám si velkej rum s colou.
- Tak velkej. - Tak velkej.
Pojď dál.
- Ahoj! - Sestřičko, pojď dál.
A…?
- Chuy. - Co?
Ráno jsem ti o Estebanovi říkala.
Čau, chlape. Můžu tam parkovat?
To není nejlepší místo.
Díky, kámo. Jsi nejlepší.
- Počkej. - Co?
Kdo to byl?
Ban. Esteban.
Ten hajzl Ramiro mě podváděl.
Jakej Ramiro?
Co?
Byla jsem s ním osm let!
Aha. Tenhle Ramiro.
- Tenhle Ramiro. - Jasně.
- Jak je, brácho? - Sakra.
- Všechno nejlepší. - Díky moc. Pojď dál.
Šťastný a veselý!
Čtyři prsty.
Naliju mu míň, jinak to s ním nebude k vydržení.
To stačí.
Moc povídáte, málo chlastáte.
Hlavně to nepřepískni.
Ne, tímhle končím.
Já s pitím přestal…
Cože?
- To je super. - …ale pití se mnou ne!
Na zdraví.
Pomoz mi se židlema, strejdo.
Ani náhodou. Na to zapomeň.
Každý rok mě něčím zaměstnáš.
Letos jsem tu jako host.
Fajn. Tak ty, brácho.
No tak. Neškleb se.
Jen běžte.
Tady. Vezmi tohle.
Když máš špinavý boty, máš si je zout u dveří.
- Promiň, zuju se teď. - To snad není možný.
Řekni mi, jak to jde ve škole?
Dobře.
A tvůj nový byt?
Dobrý. Je v pohodě.
Už ti vypnuli proud?
No jo.
Jednou.
Je těžký žít sám.
Ale už jsi dospělej.
Nemůžeš pořád žít s našima. Ani na tom pozemku.
Jasně že ne.
Ne.
- Chtěl jsem ti říct… - Co?
Potřebuju si dokoupit pár učebnic.
Ale jsem bez peněz. Nezaložil bys mě?
To určitě.
Kde sis ty boty tak zřídil?
- Asi jsem něco vyšlápl. - Co?
Sundej je!
Brácho!
Do toho, zlato.
Ne!
- Kdo dál? Ty, strejdo! - Já!
- Ale potřebuju svoji medicínu. - Už to nech, strejdo.
Už jdu.
- Tak se ukaž. - Opatrně.
Vezmu si tohle.
Krást by mu šlo.
- Teď já. Jdu na to. - Do toho.
Dvě čtyřky!
Krádež!
Já nic nemám.
Tak ukažte!
Chci tu obálku.
No jo, ségra.
- Proč? - Protože tam jsou peníze. Že jo, tati?
Má každý dárek? Tak je rozbalíme.
Mami, Sandy žádný nemá.
Ty nemáš dárek?
Tvůj kmotr ti nějaký dá.
Cože? To ne. Ať se Sandy naučí hrát.
- No tak! - Chuy.
Dělám si srandu. Pojď si vybrat, Sandy.
Vlastně vyberu já.
Dám ti tuhle malou krabici.
- Tak jo. - Chuy.
Díky.
Protože v mé obálce jsou peníze.
Hele, ségra. To je super.
To je skvělý!
Takovej parádní dárek! Je to mini lednička.
- No tak, synku. Rozbal si svůj dárek. - Co?
- Rozbalit! - Rozbalit!
Rozbalím ho, ale nebudu se dělit.
- Poděl se. - Tak rozbaluj.
- Co to je? - Co to je?
- Mami! - Co to je?
Veselé Vánoce, zlato.
Úžasná fotka.
Dej mámě pusu a obejmi ji. No tak. Nebuď takovej.
- Pojď sem. - Synku.
- Jsem ráda, že se ti líbí. - Díky, mami.
Půjdeme do jídelny?
Čas na večeři.
- Jo. - Ke stolu se v čepici nechodí.
Připijeme si.
Ne, pomodlíme se.
Ne, tati.
Pomodlíme se.
Všemohoucí Pane, požehnán buď za potravu, kterou nám dopřáváš.
Jako třeba za krocana mé ženy, kterého přinášíš z venkova do města.
Ticho!
Dopřej nám vše, co potřebujeme,
jako minerály a vitamíny.
A dodej nám sílu,
chuť do života,
energii
a sílu,
abychom zvládli žít na tomhle světě a mohli být všichni spolu.
- Krocan! - Krocan!
- Jakej krocan? Amen! - Jo, amen!
Sýrová omáčka!
- Krása. - Udělejte místo na omáčku.
Kdo je krásnej. Nurio?
- Jsi božská. - Díky, Chuy.
Jakou že to držíš dietu?
Už jsem ti říkala, že keto.
Keto, baculko?
Tu baculku si nech, mrzoute.
- Co je na tom? - Zlato!
Takhle se sestrou nemluv.
Všichni jste přecitlivělí.
Podej mi salát.
Proč jedeš do Tulumu, Roberto?
Vydělávat. Proč myslíš?
Aha.
- Díky. - Správnej přístup.
Díky, strejdo. Podáte…
Ale.
Jak dlouho jste spolu?
To je jedno. Důležitý je, jak dlouho nám to vydrží.
Přesně tak. Na zdraví, zlato!
- Na zdraví! - Na zdraví!
Silvie! Ta tvoje sýrová omáčka je každým rokem lepší.
- Díky. - Nelži. Ani jsi ji neochutnala.
To stačí.
Přestaňte být pokrytci. Komu ta omáčka chutná?
- Mně! - Mně!
Tobě nechutná?
Ne, už od dětství ne.
Tomu nevěřím.
Hele, Esteban dělá ksichty.
Chutná ti ta omáčka?
Jo, Esteban ji zbožňuje.
Je výborná.
Vlezdoprdelka.
„Výborná“? Jasně. Chuy je totiž blázen.
Na starý kolena už recept měnit nebudu.
Navíc letošní rok je můj poslední.
- Mami! - Silvio, nech toho!
Prosím tě!
To říkáš každý rok a nikdy to tak není.
Nalij mi další drink. Čtyři prsty, jak to mám rád.
- Nebo radši 20? - Dost, strejdo.
Najdi si pomoc.
Říkal jsem, ať si ty špinavý boty zuješ.
- Už jdu. - Odjel jsi s tím autem z pozemku?
- Podáš mi ty brambory? - Tati.
- Co chceš? - Jak to myslíš?
- Nech toho. - Víte něco, co já ne?
Chceš tresku?
Proč se všichni chováte tak divně?
Ne.
Že ty něco víš, strejdo? Směješ se.
- Co? - Hele, brácho…
Nenaštvi se.
- Já na tom pozemku bydlím. - Co?
Kempuješ na pozemku našich rodičů?
Co to má být?
Takže kempuješ na tom pozemku.
- Podej mi… - Tati.
- Co je? - Co myslíš?
Co mám dělat? Je bez práce!
Ten lenoch nikdy žádnou neměl.
Co mám dělat? Nastěhovat si ho domů?
Co náš milostný život?
Tati, máme hosty.
Teď se ho nikdy nezbavíte.
Brácho, jsou Vánoce.
Přesně, jsou Vánoce.
Víte, proč nesnáším Vánoce?
Podle mě jsou Vánoce jen pro šmejdy,
parazity a vyžírky. A víte, pro koho ještě?
Pro vás všechny.
Chuy, běž. Chuy, přines. Chuy, kup.
Jasně. „Už jsme mu dali narozeninový dort.“
- Víte co? Vánoce skončily. - Páni.
Narozeniny skončily.
Chuy skončil.
- Ne, zlato. - Chuy.
Hodně štěstí…
Spíš neštěstí.
To je trapas.
Podej mi krevety.
- Měl to poslední týdny těžký. - To nic.
Jsi světice. To bylo drsný.
- Veselé Vánoce. - Ahoj.
- Zatím.
- Těšilo mě. - Mě taky.
- Čau, Dani. Odpočiň si. - Díky.
Nejsou tak divný, Sofi.
Kdo je Sofi?
Ne, Estebane! Pusť mě! Kdo je Sofi?
Dobrý večer.
Šťastné a veselé.
To zrovna ne.
- Dvojitou tequilu, prosím. - Jasně.
Chci, aby se táta vrátil.
Šel si promluvit se Santou.
Chtěla jsem ho mít tady.
Já taky.
V pořádku, Jesúsi?
Odkud znáš mý jméno?
Vím o tobě spoustu věcí.
Třeba že máš dneska narozeniny.
Počkat. Jak to víš?
- Řekněme, že… - To si nech.
Jak to víš?
Znáš tu písničku o Santovi,
jak si zapisuje na seznam zlobivé a hodné děti?
Jo.
Mě poslali, abych se vypořádal s těmi nejzlobivějšími.
Jasně, chápu.
- Jsi z nějaký náboženský sekty. - Ne, nejsem.
Jsem tvá diva kmotřička.
Nic takovýho neexistuje.
Jsou víly kmotřičky.
Jasně, že existujeme.
Mimochodem, díky za tu limonádu, co jsi mi dal.
S někým si mě pleteš.
Nedal jsi mi snad ráno limonádu?
- Přispěl jsem nějakýmu žebrákovi. - Tomu říkáš „příspěvek“?
Nic víc jsem neměl.
Jestli to je všechno, co můžeš dát,
moc to není, co?
Co po mně chceš?
Chci, abys přestal trpět.
Já věděl, že jsi ze sekty.
Nejsem, ale chci, abys přestal trpět.
Já netrpím.
- Vážně? - Ne.
Tak proč neslavíš Vánoce s rodinou?
Nesnáším Vánoce. A co?
Vánoce nám pomáhají otevřít oči.
Počkej. Nechápeš, jak těžký…
To ty nechápeš pravou podstatu Vánoc.
Co mám pochopit?
Stát se veganem?
Vařit sýrovou omáčku?
Musíš pochopit, že svět se netočí
jen kolem tvých problémů, názorů a narozenin.
Když nevěříš, že jsi ztracený,
nechám tě prožívat Vánoce, dokud nepochopíš.
Dobře. Jsem úplně mimo.
Dolij mi tequilu.
Musíš se nechat okouzlit, Chuy.
Dobře, tak mě okouzli.
Prožívej znovu a znovu Vánoce bílé,
po písku a moři,
ve hvězdách a na nebi,
ať tě všichni světlem naplní.
Pokud neuspěješ,
budeš to absolvovat pořád dokola.
Abrakadabra! Puf!
Trhni si.
Tati!
Můžu přepsat dopis Santovi?
Ne. Máš, co jsi dostal.
Ještě mi nic nepřinesl, takže to můžeme změnit.
Jak to, že nepřinesl?
Myslím od loňska.
Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, zdraví…
Na co ten dort?
Omlouvám se za to, jak jsem se včera choval.
Včera?
Nepamatuju si žádný hádky.
Včera se pohádal s číšníkem.
- S číšníkem? - Jo.
Volá mi brácha.
- Uvidíme, co chce. - Chuy.
Dobré ráno!
- Ahoj, proč mi voláš? - Protože máš narozky.
- Cože? Ty jsem měl včera! - Nehodil by se ti kalendář?
Počkej. Někdo mi volá.
Oslavenče!
- Co chceš, Bobby? - Vyzvedl bys naše?
Ne!
- Vyzvedl jsem je včera. - O čem to mluvíš?
- Co? - Musím…
Ne.
To není možný.
To přece nejde.
Ne.
MOC TĚ MILUJU, OSLAVENČE!
NÁSLEDUJÍCÍ ROK…
- Moc hezký. - Koukni na mou nástěnku snů!
Pojď sem, králíčku.
Co se děje?
Nemůžu uvěřit, co se mi stalo.
Co s ním je?
- Pojď už. - Co je?
To je super.
Asi mě zakleli.
- Jako vúdú? - Cože?
- Potřebuješ očistný rituál? Je ti dobře? - Nedělej si srandu.
Ten barman převlečený za vílu kmotřičku mi něco provedl.
Nějak mě zaklel.
- Cože? - Jo.
Prožívám znovu včerejšek. Rozumíš?
Vůbec to nedává smysl.
Včera byl Štědrý den a dneska je zase.
Já vím, máš narozeniny. Prosím, nechtěj zase litovat.
Nechci litovat. Mluvím vážně.
Nedořešili jsme pár věcí.
I když nikdy nepřijdeš, naši tě pozvali na Boží hod.
- Žádný takový! Táta mě nesnáší. - Tati!
- Víš… - Naši nikdy…
- Co je? Teď ne. - Tati!
Prosím tě, pomoz mi.
Ne. Už mám dvě děti. Nechci třetí.
Prober ty narozeniny s terapeutem.
Přesně! Měl jsem narozeniny včera a dneska je mám zase.
A ona… On…
Ta víla kmotřička mě zaklela.
- Tati? - Co?
- Podívej. - Jo, super.
- Skvělý. - Chuy.
Fajn. Nic krásnějšího jsem ještě neviděl.
Je to velkolepý. Neuvěřitelný.
A takových barev. Neskutečný.
A je to. Co?
Fajn. Není mi dobře.
Promiň, dítě.
Promiň, zlato.
Skočím si do lékárny a uvidíme se pak.
Dobrej nápad. Nezapomeň na dárky.
Hele.
To je krása.
DIVA KMOTŘIČKA
Ty!
Pojď sem! Hledal jsem tě.
Já vím. Všichni mě hledají.
Co jsi mi to provedl? Zruš to!
Jen ty sám si můžeš pomoct.
Zruš to kouzlo.
Bacha na ten tón!
Stačí si jen užít Vánoce.
A zahodit ten svůj věčný škleb.
- Jakej? - Tenhle.
- Kterej? - Tenhle.
Povol čelist. Chci vidět úsměv.
Raduj se.
Zkus to znovu. Ne.
Znovu.
Ne, pořád se mračíš.
- Ne. - Teď?
- Nepřesvědčil jsi mě. - Dost!
Stačí se přestat mračit?
Jo, přesně tak.
Plus pár drobností, které musíš udělat po večeři.
- To si děláš srandu? - Vůbec ne.
Poslyš, Chuy…
Musíš se řídit tímhle
- do posledního písmena… - Proč tak mluvíš?
Fajn. Řiď se tímhle do posledního písmena. To je celý.
Opravdu?
- Jo. - Určitě?
Jsem si jistý, že tím kouzlo zrušíš.
Do toho. Opatruj se.
Co se děje?
Nepopřeješ mi k narozeninám?
Všechno nejlepší.
Žádnej dárek?
Loni jsem ti dal hodinky, který sis ani jednou nevzal.
Jsi v pohodě?
Tohle je noční můra.
Dej si colu.
Colu, jasně.
Co mám teď dělat?
Zatím se zkus přestat mračit.
A po večeři se uvidí.
Dobře.
A nezapomeň vyzvednout vaše.
Zařaď se, ty cvoku!
- Mami, nic neudělal. - Ale udělal.
Dělal myšky.
Jsi jako zvíře. Nech ho řídit. Sama jsi pětkrát bourala.
Ty šestkrát, Néstore.
Nemůžu Robertu vystát.
- Je tak sprostá. - Vychovala jsi ji.
Vážně? A kde jsi byl ty?
Já nosil domů peníze.
No tak. Letos je to Roberta, loni zase Nuria.
To není pravda.
Pamatuju si to jako včera.
Nevykládej o mně lži.
Jelikož se s vámi nedá nemračit,
příští rok vás vyzvedne někdo jiný.
Já už ne.
Dávej pozor, kam jedeš!
Tati!
- Teto! Strejdo! - Šťastné a veselé!
Tentokrát jsem krabičky nechala doma, protože mi je vždycky poztrácíš.
Jasně.
Migueli.
- Všechno nejlepší. - Díky, strejdo. Vzpomněl sis.
- Všechno nejlepší, chlapče. - Díky, teto.
- Ahoj! - Ale a…
To je Pablito.
- Pablito? - Zdravím.
Je to přezdívka.
Jasně. Díky. To je od tebe hezký, Pablito.
Pojď dál.
- Počkej. - Co?
- Kdo to je? - Pablo.
Každý Vánoce si přivedeš jinýho.
A ty se pokaždý jen mračíš.
Co?
Všechno nejlepší!
Ty jeden…
idiote.
- Jak se máš? - Dobře.
- Všechno nej, brácho. - Pojď dál. Jo.
- Pojď. - Pomůžu ti?
Ne, jsem v pohodě. Ten studený vzduch pomáhá.
- Máte zapalovač? - Zasmradíš celý dům.
Co jsem přestal pít, začal jsem kouřit jako fabrika.
Je to těžký.
Taky jsem s pitím přestal…
Co?
…ale pití se mnou ne!
- Na zdraví. - Na zdraví.
Kéž by strýček Miguel začal zase pít.
Co přestal, není s ním k vydržení.
- To neříkej. - Zase ho to naučíme.
- Co? - Dělám si srandu.
Co je s tebou?
Jak se bydlí na pozemku?
Už tam nebydlím.
Fakt?
- Ne. - To je skvělý.
Teď tam podnikám.
- Co podnikáš? - Paintball.
Tobě taky nic neřeknou.
Zastav se. Dostaneš 50 kuliček.
Chci říct, že ti je dám, ne že je do tebe naperu.
No jasně.
Potřeboval bych, abys mi něco podepsal.
Jsi majitel pozemku, tak musím vyřídit nějaký dokumenty.
Nedal by se ten pozemek využít nějak smysluplněji?
Smysluplněji pro koho?
Pro tebe,
nebo pro mě?
- Začínáme hrát. - Pojď.
To je nádhera. Moc se mi líbí.
- Hele. - Co to je?
To mám na vlasy.
- Co je tohle…? - Kostka, kterou…
Solnička?
Je to hra. Musíš ji složit podle barev.
- Hra? Pro mě? - Super, díky.
Trochu nuda, ale díky.
Bude se ti to hodit.
- Chceš si to vyměnit? - Jo.
Tak jo.
Je to horký?
Co v tom je? Můžu…
- Kdo si přidá? - Tady nekuř, Migueli.
Strejdo, ne!
- Máš plány na Silvestra? - Ne.
Co někam vyrazit?
- Jako kam? - Třeba na chatu.
Co když se nedočkám zítřka?
Tak jo.
- Vtipný. - Jeď opatrně.
Nejdřív se zeptej sám sebe, jestli ses u večeře nemračil.
A bylo to upřímný, nebo jen na oko?
Sklapni.
Fajn.
Přejdi ke kroku dva.
Tak jo.
Dej jablečný salát do mísy.
Smíchej ho s dvěma porcemi tresky.
Přidej krevety
a pak sýrovou omáčku.
Důkladně to promíchej.
Voní to dobře, co?
- Co teď? - Běž na střechu.
Teď si oblékni boxerky
a omotej se světýlky jako vánoční stromeček.
Cože? Ne. Žádný boxerky.
Dělej!
Boxerky ne!
Jak to myslíš?
Cos to udělal? Vždyť zmrznu!
Sluší ti to, Chuy.
Teď sněz tři vrchovaté lžíce
a nemrač se u toho.
První…
Dobrota, co?
…druhá…
Vychutnej si to, Chuy.
…a třetí.
Pořádnou.
To je ono, Chuy.
Teď ti řeknu kouzlo,
které musíš do písmene zopakovat.
Nesmíš to splést.
Můžeme?
Opakuj po mně.
Vánoce, neuznával jsem vás.
Odpusťte mé chyby a pusťte mě zpátky.
Vánoce, neuznával jsem vás.
Odneste mé chyby…
„Odpusťte“!
Tak jo.
Vánoce, neuznával jsem vás.
Odpusťte mé chyby
- a pusťte mě vrátky. - „Pusťte mě zpátky“! Soustřeď se!
Tak jo.
Vánoce, neuznával jsem vás.
Odpusťte mé chyby…
Chuy, co tam vyvádíš?
Už jdu!
Pomoz mi.
Vánoce, neuznával jsem vás.
Odpusťte mé chyby a pusťte mě zpátky.
Co se stalo?
Vánoce, neuznával jsem vás.
Odpusťte mé chyby a pusťte mě zpátky.
Hodně štěstí, zdraví…
A NÁSLEDUJÍCÍ…
Ne, Bobby.
Ne, mami! Ne na moje narozeniny!
Ještě není čas rozbalovat dárky.
- Hele, nezapomeň… - Na dárky.
Nebude snídat?
Hej, ty!
Proč to nezabralo?
Přežil jsem Vánoce.
Udělal jsem, co jsi řekl. Prakticky bez mračení.
- Já tě žeru. - Přišel jsem o celý rok.
O nic jsi nepřišel.
Celou dobu jsi tam byl a šklebil ses.
Dost už!
- Udělám, co řekneš. - Tys nikdy neviděl vánoční film?
Neřeknu ti, co máš dělat. Tak snadný to nebude.
Musíš prožít Vánoce a užít si je.
Těšit se z maličkostí.
Poděkuj, drahoušku.
Ani hnout, králíčku.
Vypni ten sporák.
Právě jsem nám objednal hostinu.
Pizzy z Luccy. Chow mein z Mr. Leeho.
Sendviče z Doňa Clemen. Tacos z Tocaya.
A dezert jsem neobjednal.
Protože děláš nejlepší churros a já se těším z maličkostí.
A co mámina sýrová omáčka? Bude smutná.
Králíčku, musíme se
těšit z maličkostí.
Bude to dobrota.
Ne, zlato.
To nejde. Je to moc drahý.
Ty mě nechápeš.
Jinak se té kletby nezbavím.
Ty jsi možná zakletej, ale život jde dál.
Tvůj syn je nahoře a chce bojkotovat Vánoce.
Říká, že když můžeš ty, tak on taky. Naprav to.
Tak jo.
Jdu tam.
Kdo je to?
Proč nechceš dolů za náma?
Já nevím.
Jak to myslíš?
Chci být sám.
Nevadí?
Jasně že ne.
Ale jsou Vánoce a přijde spousta lidí.
Ale ty pokaždý odejdeš. Tentokrát chci jít s tebou.
Já jsem ale zakletý a ty ne.
Přijde celá rodina a bude to zábava.
- Musíš se těšit z maličkostí. - Neměl bys být taky s náma?
Musím jít.
Přijdeš dolů?
Fajn. Dobrej pokec.
- Tati. - Co?
Nic. Kašli na to.
Tak co? Přijdeš?
Pojďte sem!
Koukejte. Italský dobroty jako od babičky.
Pizza di Salvatore.
N ho ma. Čína. Pozdravte pana Leeho.
Podívejte na to kuře od doni Clemen. Dobrota!
Tacos od Jacala! Paráda!
Teď jsme připravení na Vánoce!
Šťastné a veselé.
Všichni se veselte.
Veselé Vánoce.
- Díky. - Veselé Vánoce.
- Nashle.
- Veselé Vánoce. - Šťastné a veselé.
Šťastné a veselé!
Ahoj, zlato. Pomoz tátovi.
Tvoje sestra je hrozná řidička.
Ty jsi prý ještě horší.
Musíte tu omáčku nahřát. Mám ji rád tekutou.
Ne, tati. To je benzín. Je jedovatej.
Co je to za jídlo?
To jsem objednal, abys nemusela vařit.
Ale já pro vás vařím ráda.
Já vím.
Ale takhle se můžeme těšit z vánočních maličkostí.
Co tu dělá to jídlo?
Zrovna to mámě říkám.
A co ten krocan?
- Jakej? - Máma ho pekla šest hodin.
To je dobře, krocana jsem neobjednal.
Už jdou ostatní. Hned jsem zpět.
Už si můžeme rozbalit dárky?
Dobře.
Krabičky na jídlo!
To je paráda.
Dobrý, strejdo?
Jasně, chlapče.
Je fajn si dát v klidu skleničku.
Pořádně si ji vychutnat.
No ne?
Já s pitím přestal.
Ale pití se mnou ne!
To je super vtip, brácho.
Rozbal si svůj dárek.
Tak ukaž.
Páni!
Puška na paintball?
Kniha vtipů.
Tu pušku máš na bitvy na pozemku.
Cože? Už dávno se tam žádný paintball nehraje.
Ne?
Ne, začal jsem tam stavět.
Co?
Zatím jen obytný kontejner,
ale plánuju tam dům. Bobby mi pomáhá.
Jsi v pohodě? Vypadáš bledě.
To je dobrý.
Letos…
Tohle jíst nebudu. Chci krocana se sýrovou omáčkou.
- Máme nějakou omáčku? - Jezte, nebo nebudou dárky.
Proč si nedáš krocana?
Na zdraví!
Na zdraví! Šťastné a veselé!
Hodně štěstí, zdraví…
Kam jdeš?
Neotravujte.
Co se mu stalo?
Ne.
K PRONÁJMU
To snad ne.
Všechny vás zvu na mši!
Bude to úžasné!
Mše začíná!
Diva kmotřička?
Pojďte všichni na mši!
Rychle!
- Proč jsi oblečenej jako kněz? - Šířím slovo Boží.
Pověz mi nějaké drby.
Chci říct své hříchy. Pojď.
Pospěšte na mši!
Zbav mě už konečně té kletby.
Vyzpovídej se.
Dobře, otče.
Před pár dny jsem svým příbuzným řekl, že jsou paraziti a hňupové,
protože mě zneužívají.
Bylo toho na mě moc.
Já vím.
V afektu říkáme věcí, které tak nemyslíme.
Ale nikdy nezapomínej na odpuštění a soucit.
- Otče. - Synu.
To si nech. Nejsi žádnej kněz.
- Předstírej, že jsem. - Fajn.
Tak mi vysvětli, proč se Vánoce,
zrození Ježíše Krista,
proměnily na oslavu Santa Clause?
Copak neznáš příběh svatého Mikuláše?
- Ne. - O Otci Vánoc?
- Santa Clause? - Říkám že ne.
Svatý Mikuláš
se narodil v malém městečku ve třetím nebo čtvrtém století.
Rodiče z něj vychovali
nejvzornějšího křesťana na světě.
Pocházel z velmi zámožné rodiny.
Ale stejně jako Batmanovi i jemu umřeli rodiče.
A tak zůstal na světě sám.
Na rozdíl od Batmana nechtěl bojovat se zločinem.
Zasvětil život rozdávání svého dědictví chudým.
To byla jeho služba Bohu.
Páni.
To je příběh Santa Clause.
Velice hodného muže.
Takže když se budu chovat jako on,
zrušíš tu kletbu?
Ano, ale nepokaz to.
Jasně. Dám do toho všechno.
- Díky, otče. - Do toho, dítě.
Jasně.
Dítě moje.
Děti!
Vánoce jsou tady!
Rolničky!
Tak jo.
- Plyšáci! - Plyšáci!
Podej mi Santu.
- Dám ho na piano. - Jo.
- Co myslíš? - Tomu říkám Vánoce.
Co ještě chceš?
Můžeš se rozčilovat a křičet, jak chceš,
- ale do Acapulca nejedeš. - Co se děje?
Propadá ze třech předmětů a chce jet do Acapulca.
To se může stát každýmu.
Ne. Mě nikdy nechtěli vyloučit za opisování při testu.
Co? Vyloučit?
To se dozvíme až v lednu.
V lednu? Ne! Pojďte sem.
Je to důležitý.
Rodinný kruh.
Jsou Vánoce a podívejte se na nás.
Křičíme na sebe, hádáme se.
O Vánocích se k sobě máme chovat hezky, ne být nepřátelé.
A já se omlouvám,
že jsem nebyl váš přítel.
Je tak příjemný se omluvit.
- Kdo další? - Co to má být?
- Odmítám se účastnit. - Vrať se.
Nerozbíjej kruh. Je to důležitý.
Musím být letos svatý Mikuláš, jinak tu kletbu nezlomím.
Zase ta zpropadená kletba. Vytahuješ ji každý rok. Už to není vtipný.
- Myslím to vážně. - Je to jen výmluva, aby bylo po tvým.
- Ty mi nevěříš? - Tý kletbě?
- Ty mi nevěříš? - Každý rok?
- Ty mi nevěříš? - Ne.
Ty mi nevěříš.
Tak víš ty co?
Půjdu ven.
Podělím se s ostatními jako Santa Claus.
To se na Vánoce dělá. To je pravý duch Vánoc.
- Kdo jde se mnou? - Nikdo.
Vážně?
To je ono.
Dobrý den, jmenuji se Tito!
Dobrý večer a veselé Vánoce.
Máte vybráno?
Ano, Tito. Vzal bych si 20krát vánoční menu, prosím.
Přejete si menu za 49, 59 nebo 69 pesos?
Čtyřicet devět.
Tak to bude 980 pesos, prosím.
Chcete to zaokrouhlit na 1 000 a darovat tak potřebným?
Ne.
Neslyším vás.
Říkám že ne!
Haló?
Ne! Říkám že ne!
Ano? Haló?
No dobře.
Moc děkujeme.
Děti se zdravotním postižením to velmi ocení.
Zdravím. Jak se daří?
Děkujeme za váš příspěvek.
Tady máte.
Platba přijata.
Teď vám přinesu vaše vánoční menu.
Tady máte. A děkujeme za příspěvek.
Pomůžete dětem trpícím extrémním hladem.
Nejedly už několik dní.
Váš příspěvek jim zajistí spoustu jídla.
Moc děkujeme a veselé Vánoce.
To je všech 20?
Tak jo.
DĚTSKÝ DOMOV
- Sestro! - Už jdu.
Dobrý večer.
Přivezl jsem vám hamburgery pro děti k Vánocům. Nashle.
Hodně štěstí, zdraví…
O TŘI ROKY POZDĚJI…
Kam jdeš?
Já…
Jdu zlomit tu kletbu.
Počkej, musím s tebou mluvit.
Je to potvrzený. Braulio investuje do mýho podnikání.
Musím si založit účet.
- Počkat, kdo? - Braulio.
Kdo je Braulio?
Braulio de León, andělský investor.
Jasně. Braulio.
- Paula mě zaskočila. - Proč?
Asi bych to měla odmítnout,
abych měla čas na ni a dohlédla, že se lepší.
Co mám dělat?
Paule hrozí vyloučení?
- Cože? - Vyloučili ji.
A baví se s dvěma holkama, co moc nemusím.
Vidíš? Říkal jsem ti to tisíckrát.
Nemůžeš být máma a podnikatelka zároveň.
- Myslíš? - Ne.
Tak mi pomoz se rozhodnout.
To dělám.
Chci ti pomoct se rozhodnout.
Ale nejde to, když jsem zakletej.
Nanuk, pane?
LAHODNÉ NANUKY
Nanuk?
Ty teď levituješ?
Copak jsi nečetl Mnicha, který prodal své Ferrari?
Skvělá knížka. Úplně mě pohltila.
Levnou filozofii nečtu.
Jsem teď ve fázi buddhismu. Nech mě.
Vážně? Já jsem ve fázi „zbav mě té kletby“.
Buddha chce, abys pochopil,
že ta kletba je nejspíš tvá karma.
- Karma. - Karma.
Karma? Ne, no tak.
Udělal jsem všechno, co jsi chtěl.
Řekni, co po mně Vánoce chtějí, a promluvíme si o karmě.
Vánoce chtějí to samé, co Buddha.
- Buddha. - Buddha.
Chtějí, aby ses rozdal. I když toho sám moc nemáš.
Rozdat víc nebo míň… Dar je dar.
- Dar je dar. - Dar je dar.
Dar je dar.
Jasně! Jako v tý písničce od Fita Páeze.
Já nevěděl, že je Fito buddhista.
Ano.
Můj nejlepší žák.
Posaď se, popovídáme si.
Dar je dar.
Moc si nezvykej, možná to budeš muset vrátit.
Dar je dar.
Nikomu neříkej, jestli má zůstat nebo radši jít.
Když se tě svět zeptá proč.
- Teto! - Majo.
- Co? - Jsi na řadě.
Ne, vyvlíkne se mi příze.
Říkám jim, že dar je dar.
Zakřiknul jsi to.
Dar je dar.
- Chuy. - Já nehraju.
Nebudeme se tě prosit. Vezmi si dárek.
Nepotřebuju dárek. Jsem jako Buddha. Já dary rozdávám.
Dar je dar…
Hodně štěstí, zdraví…
NÁSLEDUJÍCÍ ŠTĚDRÝ DEN…
Proč se modlíš, synku?
Odkdy jsi věřící?
Začal jsem se modlit, aby mě ve škole přestali bít.
Cože? Pořád tě šikanují?
- V nové škole taky? - V jaké?
Už rok tě prosím, abys mě dal jinam.
Diva kmotřička?
Teď jsi rabín?
Musel jsem konvertovat, abych mohl chodit s jedním Židem.
Ty nejsi Žid. Co tady děláš?
Teď už si nechám poradit od kohokoli.
- Jsi ztracený, že? - Ztracený v těch tvých Vánocích.
- V mých Vánocích? - Jo, v tvých.
Svalováním viny na ostatní nic nespravíš.
Co mám dělat? Jsem ztracený.
Zkoušeli jsme karmu i Santa Clause.
Potřebuju vědět, co mám dělat.
Když my Židé potřebujeme něco vědět,
obrátíme se na Bibli.
Modli se.
Když chceme mluvit s Bohem, modlíme se.
Když mu chceme poděkovat, modlíme se.
- Modli se, Chuy. - Tak dobře.
Budu se modlit.
- Takže musím děkovat za jídlo? - Jestli chceš.
Musím do kostela lézt po kolenou?
To není židovská tradice, ale můžeš, jestli chceš.
Zdrávas, Maria, milosti plná, Pán s tebou.
Požehnaná ty mezi ženami
a požehnaný plod života tvého, Ježíš.
Svatá Maria, Matko Boží, pros za nás hříšné
nyní i v hodinu smrti naší. Amen.
Zdrávas, Maria, milosti plná, Pán s tebou.
Požehnaná ty mezi ženami
a požehnaný plod života tvého, Ježíš.
Svatá Maria, Matko Boží, pros za nás hříšné…
Hodně štěstí, zdraví…
Ne.
A DALŠÍ ROK…
Zastavte konečně tu noční můru.
- Zlato. - Co?
Dárky.
Jo, jdu do obchoďáku, aby mě tam okradli. Čau.
- Čau. - Počkej, chci s tebou mluvit.
- Chuy, počkej. - Co?
Volal tvůj bratr. Přivede si dvě holky.
Ne jednu, ale dvě.
Kde je ta trapárna?
Už roky ji sem nedávám. Říkals, že je to americká blbost.
Vím, že máš narozeniny a jsou Vánoce.
Nebuď letos zahořklej. Všichni tě máme rádi.
- Tak jo. Pa. - Buď veselej.
Vítejte! V čem se chcete stát iMasterem?
Conrado?
Pan Cienfuegos je v kanceláři. S čím pomůžu?
Ne, stojí za tebou.
Díky, Miriam. Já mu pomůžu.
Díky, Miriam.
Steve Jobs by na tebe byl hrdej.
Díky, že to říkáš.
Tebe bych tu nečekal.
Mrzí mě, jak to skončilo.
Jo, Legend byla škoda.
- Mrzelo mě, když jsem to zjistil. - Byla to rána.
V digitálním světě by se ten podnik ale určitě uplatnil.
Ani náhodou.
Legendy jsou minulostí. „Digitální“.
Měl bys jít na můj kurz.
Můžeš se stát iMasterem.
Co?
Ne, Conrado.
Jsem moc starej na to, abych byl iMasterem.
Buď vymyslím nový podnikání,
nebo počkám, jak to půjde Daniele.
Investuje do ní Braulio de León, ne?
- Asi jo. - Je to Bůh.
Investoval i do nás.
Otevíráme čtvrtý obchod.
Teda. To je slušný.
Víc než slušný.
Hele.
Co kdybys pracoval se mnou?
Fakt?
To bys pro mě udělal?
Když jsou ty Vánoce.
Conrado.
To by bylo skvělý.
Díky.
Když se budeš fakt moc snažit,
můžeš být prodejcem měsíce.
PRODEJCE MĚSÍCE
Rád jsem tě viděl.
Nezapomeň zavolat Miriam, ať ti domluví pohovor.
Mimochodem,
všechno nejlepší.
Hodně štěstí, zdraví…
Dostaň mě odsud!
Jak tě napadlo, že budeš pescetarián?
Ani nápad. Jen to sněz.
- Ale mami… - Nezapomeň na…
Dárky. Já vím.
- Hele, tati. - Co je, zlato?
Koupila jsem si nový svetr.
- Sluší ti. - Že jo?
Taky se musím převlíknout.
- Počkej, sundám ti visačku. - Ne, tati.
- Proč jsi ji sundal? - Cože?
- K čemu potřebuješ? - Abych ho mohla vrátit.
- Já myslel, že se ti líbí. - Chci zpátky peníze,
nebo ho vyměním za něco jinýho.
Proč?
Tak to funguje, tati.
Co tak funguje?
Dělají to tak všichni. Doneseš to tam s visačkou a oni ti vrátí peníze.
Jestli to má někdo zaplatit, tak radši oni než já.
Teto! Strejdo! Šťastné a veselé!
Brácho! Pojď dál.
Všechno nejlepší.
- Mami! Tati! Veselé Vánoce! - Všechno nejlepší.
Ségra, tobě to ale sekne!
Veselé Vánoce.
Všechno nejlepší.
Tentokrát jdeš sama?
Už je ty tvoje škleby nebaví, Chuy.
Všechno nejlepší.
A DALŠÍ…
Co se děje?
Zas kluci ze školy.
Co se musí stát, abych mohl přejít?
Já vím, co potřebuješ. Převleč se. Půjdeš se mnou.
Tohle nesnáším, co jsem se zranil při karate.
Jen klid.
Představím ti šampiona. Jak je, kámo?
- Čau, Chuy! - Jak se máš?
- Dobře, a ty? - Mám starosti.
Proč? Počkej, jdu tam.
Dobře.
- Ahoj. - Jak je, šampione?
Mýho syna šikanujou.
- Co? To není možný. - Že jo?
Naučím tě, jak se bránit.
Zvedni ruce. Takhle.
Hýbej bokama. Ruce v pěst.
- Poslouchej ho. Ruce v pěst. - Zvedni ruce.
- Nauč ho, jak se bránit. - Takhle si to představuješ?
- Že se budu se všema prát? - Ne.
Jen chci, aby ses naučil bránit.
- Tati, tohle je ztráta času. - Co?
Proč?
Ty to nechápeš.
Co?
Díváš se na mě, ale nic nevidíš.
Co nevidím?
Óscare!
Klid, Chuy. Ne všechno se dá napravit pěstmi.
24. PROSINCE ŠTĚDRÝ DEN
Dobré ráno.
- Všechno nejlepší. - Všechno nejlepší.
Dneska žádný dort?
Co děláš, králíčku?
Jen platím daně.
Kde je Óscar?
Co to bude letos, tati?
- Poplazíme se do kostela po kolenou? - Co je s tebou?
Co?
Odkdy jsi tak cynická?
Po kom myslíš, že to mám?
Počkej!
- Co je to s tebou? - Jak to myslíš?
- Taková jsi nebývala. - A jaká jsem bývala?
Nevím, jiná.
- Jasně. - Ale jo.
Bývala jsi milá holka.
Teď jsi zahořklá.
- Co naděláš. To je život. - Ne, není.
Tak víte co? Tohle dneska skončí.
Počkej.
Chuy! Jesúsi!
- Co? - Už zase odcházíš?
Promiň, ale už se to táhne moc dlouho.
Máš pravdu. Moc dlouho.
Hej!
Na dárky se nesedá. Jsou z papírmaše. Zničíš je.
Co tady děláš?
Co jsi to za vílu?
Ten typ, co se objeví, když ji nejvíc potřebuješ.
Potřebuju tě stejně jako další Vánoce.
Potřebuješ, abych tu kletbu zrušil.
Tak to udělej.
Víš, co mě baví nejvíc?
Řekl jsem ti, co máš dělat,
a ty děláš všechno, jen ne to.
O čem to mluvíš? Udělal jsem přesně to, cos po mně chtěl
ve všech převlecích.
Tak zaprvé, tohle nejsou převleky.
Takhle se oblíkám.
Co jsem ti udělal?
Mně nic, ale co tvoje rodina?
Tys mi mou rodinu vzal!
K čemu by mi byla?
Že by pro mě pracovali jako skřítkové pomocníčci?
Ne, Chuy. Sám jsi je před tou kletbou od sebe odehnal.
A ta kletba ti jen ukázala, co se stane, když se nezměníš.
Uplynulé Vánoce jsi strávil snahou
zvrátit tu kletbu, místo aby ses změnil.
Já se nezměnil?
Představ jsi, že jsme ve škole
a učitel se tě zeptá, jakou si podle sebe zasloužíš známku.
Co by sis dal? Jedničku?
Jedničku možná ne…
Tak dvojku?
No…
Tak trojku?
Dobře, trojku.
Ale prosím tě! Trojku?
Řekl bych že jo.
Učitel jsem já, tak ti dám pětku.
Takže bych propadl?
Jo! Jsi ten nejhorší student, jakého jsem kdy učil!
Tak počkat.
Pět a tři je dohromady osm.
Děleno dvěma je čtyři.
Prošel jsem! Byť s odřenýma ušima.
Dobře. Jistou logiku to má,
ale nic ses nenaučil.
Co? Ale naučil!
Prosím, dostaň mě odsud.
Tak jo.
Už nebudeš prožívat Vánoce dokola.
Ale nebude se ti to líbit.
Odstraňuješ tu kletbu,
nebo si se mnou jen hraješ?
Připravený?
Jsem.
Važ si své rodiny v přítomnosti
i v budoucnosti, která tě čeká.
Vžij se druhých.
Dobře.
Vánoce,
Vánoce bílé.
Den štěstí a radosti.
A já si samou radostí zazpívám. Hej!
Ty zpíváš?
Buď zticha.
Sever, jih, východ, západ.
Čas vypršel.
Abrakadabra a…
Díky, divo kmotřičko.
UŽ NENÍ ŠTĚDRÝ DEN…
Sousedi! Ať žije láska!
- Dobré odpoledne. - Veselé Vánoce.
Kde mám auto?
Jasně, oběd na Boží hod.
Taxi!
Díky, Saúle.
Měj se! Šťastné a veselé!
Veselé Vánoce, sousedko!
Sousede.
Veselé Vánoce. Život je krátký, užijte si ho!
Šťastné a veselé!
Arturo, skvělý!
Co tady děláš, Jesúsi?
- Jak to myslíš? - Danielo!
Jdu na oběd.
Danielo!
Co se děje?
Co?
Zlato.
Prolomil jsem tu kletbu.
Pojď, oslavíme to.
Ne, Chuy. Musíme si promluvit.
Tak jo.
- Byla jsem za právníkem. - Co?
Rozhodla jsem se, že se chci rozvést.
Jak to myslíš rozvést?
Teda…
Jen tak? Přes noc?
Nebylo to přes noc, Jesúsi!
Zkoušela jsem všechno.
Chtěla jsem, aby nám to fungovalo, ale bohužel.
Ale já už jsem tady.
Pořád ses soustředil jen na to, co nemáš,
a ne na to, cos měl.
Přišel jsi o všechno.
Je konec.
Jak to, že je konec?
Ale…
Danielo!
Takhle ne, divo kmotřičko.
- Kdo je tam? - Chuy, tati!
- Synku! - Tati.
To je ale překvapení!
Jo.
Oběd na Boží hod padnul,
tak jsem šel navštívit své dva milované.
Dva?
- Co? - Pojď dál.
Měla jsi pravdu.
Vážně to byl tvůj poslední rok.
A já jí jako poslední řekl, že nemám rád její omáčku.
Ne, to nebylo všechno.
Řekl jsi mnohem víc.
Jo, ale…
Proč jsi najednou tak sentimentální?
Už je to přes deset měsíců.
Jo, ale…
Tohle jsou naše první Vánoce bez ní.
Jako by během roku umřela několikrát.
To je pravda.
Taky mi to tak přijde.
Každý den.
Páni.
Baví je prodávat iluzi šťastný rodiny.
Nic takovýho neexistuje.
Jen proto, že jsi zahořkl.
Neustále se hádáš se sourozenci.
O bráchovi mi ani nemluv.
Vychovali jste s mámou děsnýho hňupa.
To ne.
Ale jo.
Nikdy jsem nepochopil, proč jsi mu dal ten pozemek.
Majetek je od toho, aby ti pomohl v nouzi.
Nechápeš, že tvůj bratr byl úplně na mizině?
Nemohl jsem ho nechat na ulici.
Ten pozemek byl pro toho, kdo ho potřebuje.
Byl na tom špatně.
Nejsem jeho šéf, ale jeho táta.
Taky jsem potřeboval tátu.
Pamatuješ, kolikrát jsi zapomněl na moje narozeniny?
Co se tak šklebíš?
Pamatuješ, když mi bylo šest?
Všichni jste zapomněli, že mám narozeniny.
Za celý den si na to nikdo nevzpomněl.
Až když jsem se u večeře rozbrečel, najednou jste si vzpomněli.
Jako útěchu jsi mi dal tyhle starý hodinky.
Ani se mi nelíbí.
Rád si hraješ na oběť.
Jestli je tohle, co ti vadí, máš štěstí.
A pokud se ti ty hodinky nelíbí, nenos je.
26. PROSINCE
Jak je, Conrado?
Kde jsi? Měl jsi tu být v sedm.
Vítejte v iMasters.
Ahoj, zlato.
Co jít na večeři?
Ne, tati. Zavolej bráchovi.
Nebere mi to.
Tak zavolej mámě a naprav to.
Promiňte, kolik stojí?
Sto pesos, pane.
Můžu si je vzít?
Jistě. Jsou krásné.
27. PROSINCE
SILVIA ESPINOZOVÁ KDO TĚ ZNAL, HNED TĚ MILOVAL
Ahoj, mami.
Odešla jsi moc brzo.
Odpusť mi.
Že jsem s tebou neměl trpělivost…
že jsem nezachoval chladnou hlavu.
Byla jsi skvělá máma.
Odpusť mi…
I když je moje rodina banda vyžírků, co se neustále hádá,
všichni se mají rádi.
Mám ohromné štěstí.
Kéž bys tu byla,
abych si mohl dát tvýho krocana a sýrovou omáčku.
Chybíš mi.
Jsi v pohodě? V telefonu jsi mě vyděsil. Znělo to naléhavě.
- Já vím. - Jsi v pořádku?
Přemýšlel jsem o všech našich hádkách a neshodách.
A kvůli mámě
bychom měli závěť
a vlastnictví pozemku upravit.
Tak jo.
Co jsi vymyslel?
Napíšeme ho na nás oba,
nebo jen na tebe?
Mělo by to být na tvoje jméno.
Ty ho využiješ líp.
- Vážně? - Jo.
28. PROSINCE
Chuy.
Zdravím.
Chci mluvit s Danielou.
Omlouvám se, ale řekla nám, abychom vás sem nepouštěli.
- Prosím, je to důležité. - Nemůžu vás tam pustit.
Prosím, pomozte mi, musím s ní mluvit.
Nemůžu. Zakázala nám to.
Holky, dáte nám chvilku?
Díky.
Děkuju.
Už jsem tady.
Co je?
To je pro tebe.
Říkám ti přece králíčku.
To říkáš. Díky.
Danielo, odpusť mi.
I kdyby jen na chvíli.
„Odpusť mi.“ Jen prázdný slova.
Co s tím mám dělat?
Já vím, ale nic víc teď nemám.
Kromě obrovských výčitek.
Vážně.
Chuy.
Už mě nebavilo, jak tě musím přesvědčovat,
že můžu něco dokázat.
Odpusť mi.
Jsem moc pyšný na tebe i na to, co jsi dokázala.
Líbí se mi, že si plníš své sny.
Máš naprostou pravdu.
Měl jsem všechno a přišel jsem o to.
Jediné, co chci,
je s vámi povečeřet.
Chci společnou štědrovečerní večeři.
Ty chceš štědrovečerní večeři?
Jo.
Óscar nebude chtít.
Proč ne?
Po tý scéně, co jsi udělal, když se nám přiznal?
Pochybuju. Není divu, že ti nezavolal na narozeniny.
Víš, kde je?
Synku!
Óscare!
- Musím s tebou mluvit. - Co tady děláš?
Chci se ti omluvit.
Za co?
Za všechno!
Ne, tati.
Musíš se víc snažit.
Omluvit se za co?
Prý jsem moc dobře nereagoval, když jsi mi to tehdy řekl.
Prý?
Co jsem ti řekl?
Odpusť mi, synku.
Nereagoval jsem dobře, když jsi mi řekl, že jsi gay.
A že budeš bydlet se svým přítelem.
Chtěl jsi mě dotáhnout na striptýz.
A pak ses rozbrečel před celou restaurací.
Proč jsi mi to řekl v restauraci?
Abys neudělal scénu!
Vždyť mě znáš! Mělo ti to dojít.
- Tohle je tvoje omluva? - Ne.
Teda jo.
Celý tvůj život
ses ze mě snažil dělat někoho, kým jsem nikdy nebyl.
- Zajímalo tě jen to, co mi chybělo. - Proto jsem tady.
Abych ti řekl, že tě vidím.
Vážím si toho, jaký jsi.
Mám tě rád, synku!
Odpusť mi.
Co to děláš? Ne, počkej. Synku!
Synku!
Moc se omlouvám.
Taky tě mám rád, tati.
Tohle je Tommy.
Ahoj, tcháne.
Moc mě těší, Tommy.
Chci uspořádat štědrovečerní večeři.
Co tu děláte?
Štědrovečerní večeři.
Jakou večeři? Vždyť je po Vánocích.
Já vím, ale chceme je oslavit s tebou.
Díky, ale nemám hlad ani náladu.
Přesně proto.
Jsme tu všichni.
Ať se stane cokoli, vždycky budeme rodina.
Pojď s náma na večeři.
No tak.
Je to narychlo.
Chci říct pár slov.
A připít na to,
že jsme tady
u štědrovečerní tabule.
Moc jsem si to přál.
Vím, že už nejsou Vánoce, ale děkuju.
Díky, tati i brácho, že jste tu s námi.
A všem, co mi s tou večeří pomohli.
Děkuju.
Na zdraví.
Že jste tu s námi.
A všem, co mi s tou večeří pomohli.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Tommy, vítej. - Díky.
- Dokázal to! - Dokázal to!
Kouká na nás z nebe.
Dokázal to!
- Co se děje? - Dokázal to!
Tak ukažte.
Konečně! Připravení?
Jo!
Máma mi moc chybí.
Dobrou chuť.
Co je to?
- Cože? - Dneska je 28.
Páni.
Tati.
Můžu přepsat dopis Santovi?
No tak! Prosím, tati.
Ano, zlato.
Slyšel jsem tě.
Jasně, že ho můžeme přepsat.
Já ho chci taky přepsat.
Vážně?
Doufám, že jste tátovi popřáli všechno nejlepší.
Hodně štěstí, zdraví…
MOC TĚ MILUJU, OSLAVENČE!
Jednou mi kamarád řekl, ať se těším z maličkostí.
Nevím, jestli to bylo před pár dny nebo lety.
Tehdy jsem byl jiný.
- Co se děje? - Nemáte drobné?
Drobné?
Co radši práci?
- Umíte čistit okna? Nastupte! - Fajn.
Nevážil jsem si lidí, kteří mě mají rádi a trpí mé nálady.
Chceš být můj společník?
- Společník? - Jasně!
Vánoce jsem považoval za frašku,
kdy všichni překypují láskou a radostí
a druhý den na všechno zapomenou.
Sýrová omáčka!
Ale naučil jsem se,
že není důležitý jen Štědrý den,
ale i všechny ostatní dny po něm.
Vím, jaké to je žít v lhostejnosti.
Nikomu to nedoporučuju.
Vánoce jsou čas,
kdy musíte obejmout všechny blízké
vzpomínat na ty, co jsou daleko.
A navzdory těm nesmyslům, které jste slyšeli,
je svět plný laskavosti.
Hodně štěstí, zdraví…
Ale to už jistě víte.
Kam jdete?
- Na oběd. Je Boží hod. - Můžu taky?
Vážně?
Překlad titulků: Anna Farrow