Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
GRENLAND PREMA NAJNOVIJIM IZVORIMA IZ 1905.
PEARYJEVA ZEMLJA
Nešto je ondje!
Ivere, idi s njima.
Pogledaj što je to, brzo! Dodaj mi svjetiljku.
To je kapetan!
-Jeste li išta pronašli? -Pomozi Jørgensenu.
-Ima smrznuta stopala. -Hajde.
Holm stiže.
Brzo, Ungere. Vode!
-Kako je? -Jørgensene, glavu gore.
-Ungere, požuri s vodom. -Stiže!
-Podignite je. Polako. -U redu je. Imamo te.
Polako, Jørgensene.
Ungere, voda!
-Hajde! -Evo, stiže!
Drži ovo. Polako, Jørgensene.
-Imate li viskija? -Da. Donesi čovjeku piće.
Evo.
-U redu… -Čekajte.
-Daj to meni. -Dobro, držite ga, hajde.
Jørgensene, diši. Hajde, samo diši.
Dobro. Učinimo to.
Dobro.
-Držite ga. -Jedan, dva, tri.
PREMA ISTINITOM DOGAĐAJU
BADNJAK 1909. SJEVEROISTOČNI GRENLAND
Dobro.
-Hvala. -Možeš li?
Dobro. Miriše na Božić.
Jedan, dva, tri.
-Tko je gladan? -Svi.
-Umirem od gladi. -Idemo, dečki.
-Super. -Napokon.
Iskazao si se, dragi.
-Napokon nekakve koristi od tebe. -Baš ti hvala.
Gospodo, molim vas za pažnju.
-Zabava je gotova. -Tiho, Poulsene.
-Želim da svi podignete čaše. -Naravno.
Za…
Za naše voljene kod kuće
i one koji su dali život istražujući preostale dijelove naše kraljevine.
Za dansku ekspediciju.
I za vas, jer ste mi se pridružili u izvršenju njihove misiju.
-Skål! -Skål!
Na pola smo puta.
Naša duga potraga nije išla po planu.
Jørgensen je svjedok tomu.
Kao što smo mislili,
bilo je teško pronaći tragove nestale ekspedicije.
Međutim,
pronašli smo ovo.
Dnevnik jednog od članova.
I zemljovid
koji bi trebao prikazivati lokaciju kamene gomile
u kojoj je Mylius-Erichsen ostavio zapise o neistraženoj zemlji.
Što to je gomila?
Hrpa kamenja koju se vidi iz daleka.
Stoga ću otići u još jednu potragu.
Molim?
Još jednu?
Ali još dalje, preko ledenog pokrova.
Želim pronaći njihove nalaze.
Znači, ne idemo kući?
Zato smo ovdje, dečki.
Bez tih nalaza, sjever Grenlanda mogli bi prisvojiti Amerikanci.
Ali Jørgensen je onesposobljen,
a ja ne mogu ići sam,
što jednom od vas sretnika pruža priliku života.
Trebam dobrovoljca koji će ići sa mnom.
Imamo li već dobrovoljca?
-Šališ se? -Jørgensenu su stopala uništena.
Nisi li ti na redu, Laube?
Začepi, Poulsene. Neki od nas imaju obitelj.
Zašto nitko od vas ne želi ići s njim?
Vidio si kartu.
Kao da tražiš hrpu kamenja hodajući od Moskve do Rima.
I to s našim kapetanom.
Iver ga dobro poznaje.
Još od prije nego što nam se priključio.
Čitao sam o njemu,
kao i svi, zar ne?
Ne obožavaju ga baš svi, Ivere Iversene.
-Ne znaju svi ni čitati. Zar ne, Ungere? -Pročitaj ovo!
Hajde!
Kapetane.
Ja sam se…
nešto pitao.
Ne znam koliko se ljudi već prijavilo.
Nitko.
Želim reći…
Ja sam tehnički bez posla.
Dok god smo ovdje privezani, motor nije potreban.
Htio bih poći s vama, ako mi dopustite.
Dobar sam s puškom i učim upravljati psima.
Stvarno bih htio ići s vama.
Imat ću to na umu. Hvala, Iversene.
Hvala vam, kapetane.
Poulsene, daj mi te orme.
-Što Iversen smjera? -Hajde.
-Čini se da treba pomoć. -Ostani tu.
Hej!
Ostanite tu, u redu?
Dobro.
Hej!
Stanite!
Ostanite tu!
-Razgovaraj s njim. -Hej!
Daj da ti pomognem.
Iversene, psi rade za tebe.
Zapamti to.
Vani, na ledu,
svaki pas na početku može vući 45 kg.
Kad pojedete tih 45 kg,
taj pas postaje višak.
Onda ustrijelimo najgoreg psa
i njime nahranimo ostale.
Stoga se nemoj s njima sprijateljiti.
Čuo si da se Iversen prijavio.
-Da, gospodine. -Što misliš o njemu?
-O Iversenu? -Da.
Dobar je dečko.
Veoma hrabar. Čvrstog karaktera.
Jesi li ga vidio s psima?
Očito mora malo više poraditi na sebi.
-Ali misliš da je sposoban za to? -Da, mislim da jest.
To je sve.
Ne budi smiješan.
Sigurno je pretežak.
Kažem ti, ne može potonuti. Već su potrošili milijun dolara.
Kombinirane turbine i klipni motori
jamče brzinu od 21 čvora.
-Prijevod, molim vas. -O čemu ti to, Ivere?
Alabama ti nije dovoljno dobra?
Reci to kapetanu
i brzo ćeš dobiti metak u glavu.
Da, obično Poulsen govori gluposti,
ali slažem se, njemu se ne usudim ništa reći.
Kapetan nije tako loš.
Ivere, mislim da si poludio.
Što ti znaš o vožnji sanjki i preživljavanju na minus 40?
A tu su i polarni medvjedi i ostale strahote.
Mislim da Iver sada ima pse pod kontrolom.
Još se stigneš predomisliti.
Ovo mi je treća ekspedicija i još uvijek mrzim te pse.
Svi su plodovi međusobnog parenja!
Ma dajte, pa oni su nevjerojatni!
Kad naučiš vjerovati glavnom psu, sve ostalo se posloži.
Moj je Bjørn. Drži ostale pod kontrolom. On zapravo sve radi.
Iver i njegov novi ljubimac Bjørn!
Iznevjerio sam te.
Moraš se oporaviti.
Osim toga, Iversen se prijavio.
Što?
On je mehaničar.
Ne bi ni bio s nama da nam u Reykjaviku nije otkazao motor.
Ti samo pazi na Alabamu.
Moram ovo reći.
Više nisi mladić.
Riskiraš svoj život.
-Iversenov život! -Želiš da ni ne pokušamo?
Pokušali smo.
-Dali smo sve od sebe. -Glupost.
A Naja?
Želiš da te čeka?
-Ne moraš se dokazivati. -Ne radi se o meni.
Upute odbora su jasne.
Led će se otopiti do srpnja.
Ne vratimo li se do kolovoza, kad se more zaledi, idite.
-Ostat ćete sami. -To je naredba.
Iversen je najbolji, ako ne i jedini spreman za put.
Poštujem tvoju zabrinutost, ali sutra krećemo.
Da, kapetane.
PEARYJEVA ZEMLJA ZALJEV NEZAVISNOSTI
KATASTROFA DANSKE EKSPEDICIJE
POGINULI VOĐA MYLIUS-ERICHSEN I JOŠ DVOJICA
TIJELA ZAUVIJEK IZGUBLJENA
DAN 1 OŽUJAK 1910.
Ivere, stani bliže kapetanu.
Da, to je to.
Tri, dva, jedan.
Sjajno.
Hvala ti.
-Sretno. -Hvala.
Hvala.
Vidimo se u kolovozu.
Čuvajte se, momci!
I vi, kapetane.
Sve najbolje.
Sretno.
Hvala, Jørgensene!. Hvala.
Sretno, kapetane.
Idemo, dečki!
Puno sreće, Ivere!
Trebat će mu.
Iversene!
Stani iza mene!
Hajde, Bjørne!
Idemo, dečki!
O, Bože.
-Pokušat ćemo se popeti? -Uvijek postoji put.
Bitno je samo pronaći najbržu rutu.
A i silazak sigurno može biti brz.
Zato uvijek moraš biti usredotočen.
Moramo se popeti da bismo prešli.
Hajde.
…dva, tri, vuci! Jedan, dva, tri!
Vuci!
To je to.
Kao da smo sletjeli na Mjesec.
Koliko je ovo kubičnih metara leda?
Barem dva milijuna, što mislite?
Samo pazi kuda hodaš.
Iversene, odvežimo ih.
Čitam članak koji ste napisali
o danskoj ekspediciji.
Nevjerojatno, zar ne?
Sada sam s vama i čitam vašu priču.
Zanimljivo.
Imali su toliko opreme! Čak i automobil.
Zamislite to! Voziti se po ledu.
Apsurd.
Koji je to auto bio?
Crossley?
Koliko konjskih snaga? Sjećate li se?
Možda četiri do osam?
Kapetane.
Kapetane, to je moj glavni pas, Bjørn.
Mislim da bi htio ući u šator. Je li to u redu?
DAN 26
Nije ni čudo da su se ovdje izgubili.
Da.
Sasvim sam
Na ledu
Sasvim sam
Na ledu
Sami smo
Nikoga na vidiku
Samo ja i Ejnar
Na ledu
Kapetane, htio sam vas pitati
što vi mislite da se dogodilo
danskoj ekspediciji?
Mylius-Erichsenu?
Ponekad je bolje ne razmišljati previše.
Dobro ste ga poznavali?
Bio mi je dobar prijatelj.
Dobar istraživač.
Ali nije znao kad treba odustati.
Pronašli smo samo jedno tijelo.
Ono Grenlanđanina Brønlunda.
Ostala dvojica ostala su u ledu.
Zamislite tako umrijeti.
Sam na ovom mjestu.
Od njega su ostali samo posljednji zapis u dnevniku i karta.
Nikad ne misliš da nećeš uspjeti.
Uvijek vjeruješ da ćeš pronaći način.
Hej, Bjørne.
Oprosti, ostavili smo te vani.
Kapetan je rekao da ne možeš biti unutra ako si bučan.
Dobro?
Da.
-Kapetane, tek sam to stavio na vatru. -Pokazat ću ti nešto.
Inuitska čarolija.
Na Aljasci to rade u ovim uvjetima kad žele biti brzi.
Vidiš?
Tanki sloj leda.
Idemo, dečki!
-Iversene! -Da?
-Vidiš li oblake na sjeveru? -Ne, kapetane.
Vidim samo sunce!
Iversene!
Psi njuše tlo! Uspori!
Iversene, stani!
Stani!
Oprezno.
Dobro.
-Spusti se dolje. -Dobro.
Sranje.
Vidim ga! To je Bjørn.
Samo uhvati uže.
Dobro.
Idem po njega.
Jesi li dobro?
Popni se! povući ćemo sanjke.
-Ostavi psa! -Uhvatit ću ga! Čekajte!
Ne!
Prema mojim izračunima,
izgubio sam dva tjedna hrane za pse,
pola zalihe čaja i jednu limenku parafina.
-I Bjørna, kapetane. -To je samo pas, Iversene.
Znao sam da je rizično povesti te,
ali mislio sam da znaš pratiti naredbe s obzirom da dolaziš iz mornarice.
Oprostite, kapetane.
Barem ćemo sutra prijeći ledeni pokrov.
Idemo!
Evo.
Idemo! Odmah!
Hajde!
To je to.
DAN 48
Kapetane…
-Smijem li vas pitati nešto osobno? -Hajde.
Zbog čega ovo radite?
Ovakve stvari,
na ovakvim mjestima?
Uglavnom ste sami,
riskirate život.
Zar nemate…
Ne čeka li vas netko poseban kod kuće?
S ovim što mi radimo,
ne možeš imati prtljagu.
Ne možeš misliti na nešto što je 3000 km daleko.
Zašto onda ovo radite?
Zašto itko išta radi? Zašto si ti mehaničar?
Jedino sam u popravljanju motora dobar.
Točno.
Što su ti rekli kad si nam se pridružio u Reykjaviku?
Znam da ovo ima veze s Amerikancima i njihovim potraživanjem teritorija.
Ali da budem iskren, kapetane,
samo sam htio otići na Grenland s vama,
pridružiti se pravoj ekspediciji.
To je neistražena zemlja, Iversene.
A Amerikanci tvrde
da je gornji dio Grenlanda odvojen kanalom
od ostatka zemlje.
Ali to još nije dokazano.
Ovo je važan posao.
Razumijem.
Možda te i proslavi, Iversene.
Ja, slavan? Sumnjam da bi dame stajale u redu za mene.
Ne trči pred rudo.
Prvo moramo pronaći to što tražimo.
PEARYJEV KANAL PEARYJEVA ZEMLJA
Bok. Kako se ti zoveš?
Što je to?
Našli smo ih na brodu.
Da.
Zaboravljaš, zar ne?
Ona se čini draga.
Nježna i obazriva.
-Gđica Ljubazna. -Dao si joj ime?
Da.
-Gđica Ljubazna. -Kakvo je to ime?
-A ona? -Malena, nasmijana?
To je gđica Sunčica.
-Smijala bi se mojim šalama. -Smijala bi se tom glupom imenu.
Je li vam koja zapela za oko?
Sviđa mi se ona.
Dao si joj ime?
Još ne.
Nazvat ću je Naja.
Da. To je Naja.
Dobro, onda.
Ako nitko nema prigovor na to,
vi i Naja od danas ste zajedno.
Amen.
Hajde!
-Držiš li ih? -Držim.
To je to.
MYLIUSOVI DNEVNICI?
Hajde.
Išta?
Ništa.
Ovdje nema života. Nisam ni pticu vidio.
Nema hrane za pse.
-Što si učinio s ovim? -Molim?
S ovim.
-Ništa! -Mora da si nešto učinio.
Više ne funkcionira. Jesi li ti potpuni idiot?
-Bez njega smo gotovi. -Kapetane, ja…
Popravi ga!
Bez Primusa smo mrtvi, razumiješ li?
-To ti je jasno? -Možete li mi dodati čajnik?
Odsad jedemo po pola obroka.
Prepakiraj svoje sanjke.
Hajde, Iversene!
DAN 84
Morat ćemo malo…
prilagoditi rutu.
-Kapetane. -Da, Iversene?
Reci više, čovječe.
Nemamo više zaliha.
Hoćemo li možda u nekom trenutku…
Što?
-Prihvatiti da… -Prihvati poraz, Iversene?
Želiš odustati?
Preteško je?
Nedostaje ti dom?
Ne, kapetane. To…
Imamo kartu, naći ćemo to.
Ali ne ako budemo sjedili i pričali.
Da, ali…
I vratit ćemo se na Alabamu do kolovoza.
Prelazimo na samo jedne sanjke.
Iversene.
Iversene, pogledaj.
Što?
To je gomila.
U pravu ste!
Kapetane, bili su ovdje.
Bili su ovdje, kapetane!
Ovo je kamp.
Pemikan.
-I juha od goveđeg repa. -Čekaj.
„8. kolovoza 1907.
Nemamo hrane za sebe i pse, pa odlazimo
do obalnog područja na kojem ima divljači…
…a potom sanjkama 930 km natrag do broda.”
Nisu imali hrane, ali ostavili su ovo.
„U ovoj smo gomili ostavili dokaz da Pearyjev kanal ne postoji.”
„Navy Cliff i Heilprin Land povezani su kopnom,
stoga je naš posao gotov.
Nadamo se do kraja rujna doći do broda, sa psima ili bez njih.”
„Poručnik Mylius-Erichsen,
vođa danske ekspedicije na sjeveroistočni Grenland.”
Peary i Amerikanci bili su u krivu.
To je to.
Zbog ovoga smo tu.
Prekrasno, zar ne?
Prekrasno.
Ne razumijem baš zašto je ovo što smo našli toliko važno,
ali kad vidim vaš osmijeh, kapetane…
Grenland je jedinstven.
SAD ovdje nema nikakvih prava.
Danska će ti jednog dana zahvaliti, Ivere Iversene.
Vrijeme je za slavlje. Podgrij tu juhu.
Sada možemo ići kući, Iversene.
Kao da tražiš hrpu kamenja hodajući od Moskve do Rima.
Molim?
To su dečki govorili na brodu.
Sad im možeš pokazati.
Idemo kući, na Alabamu.
A onda slatkom domu.
DAN 132
Možemo li pojesti jetru?
Ostalo je kost i koža.
Zar ona nije otrovna?
Jer je uginuo od iscrpljenosti?
Nemojmo riskirati.
Ali što ono kažu
o srebrnoj žlici u posudi s nečim otrovnim?
Mijenja boju.
Točno.
Šteta što nemamo srebra.
Imate srebro?
Da.
Što?
-Što je? -Rekli ste da vas nitko ne čeka kod kuće.
Da nemate prtljage.
Ovo je bio poklon.
Dobro, učinimo to.
-Kakvo bi trebalo postati? -Ne sjećam se.
Ni ja se ne sjećam.
Treba li pozelenjeti?
Ako je otrovno?
Da. Mislim da da.
To zvuči točno.
-To nije zeleno. -Više je smeđe nego zeleno.
Svakako nije zeleno.
Sranje!
Prokleti psi!
Sranje.
Kapetane! Dajte mi ruku!
Dobro ste.
Sredio sam ga.
U redu je.
Ne mogu vjerovati da se jedino ovo poderalo.
Dobro.
To je to.
Je li vam toplo?
Tako izgubiti dva psa.
-To nam je bila prilika. -Što?
Medvjed.
Baš kao i mi.
Gladan mesa.
Nedostaju mi.
Tko?
Žene.
I meni.
Ne na taj način.
Njihovo društvo, žensko društvo.
Drugačije su, zar ne? Njihov glas, njihov miris.
Nedostaje mi njihov smijeh.
Kad sam se sa 16 godina pridružio mornarici
djed me pozvao da odem s njim u luku u Kopenhagenu.
Mislio sam da ćemo gledati brodove.
Čak sam nam spakirao i ručak.
Ali on je imao druge planove.
Htio se uvjeriti da sam spreman isploviti,
odnosno, „biti muškarac”.
Odveo me u četvrt crvenih svjetiljki kako bih upoznao žene,
da se ne osramotim na putovanjima.
Učinio sam što je htio.
Završio sam s jednom starijom ženom.
Moram priznati,
znatno mi je proširila znanje.
Kad sam imao 16 godina,
tata me odveo u bolnicu,
na odjel za spolne bolesti,
kako bi mi pokazao strašne posljedice takvog ponašanja.
Bilo je odvratno.
Kapetane?
Što to radite?
Kapetane, stanite.
Što to radite? Stanite!
Što to radite?
Moramo putovati s manje tereta.
Ostavit ćemo sve što nije nužno.
Do broda imamo još 320 km.
DAN 164
Ovdje moramo prijeći.
Molim?
-Ne možemo ići okolo? -Nemamo vremena za to.
Moramo podignuti gomilu.
Mislite da nećemo uspjeti.
Ako to ne učinimo, gubimo sve.
Ali ako spremimo dokaze i naše dnevnike u gomili,
možda ih pronađu.
Dobro.
Iversene.
Možemo mi to.
Ovo se dogodilo Mylius-Erichsenu, zar ne?
Idemo.
Što je bilo?
Ništa.
Samo trebam malo prileći.
Ustani. Hajde.
Hajde. Ustani.
Ustani.
Pogledaj!
To je Alabama!
-Vratili smo se! -Vratili smo se!
Putnici su se vratili!
Zazvonite!
-Na kopnu je. -Što?
Jarbol je na kopnu.
Gdje je moj brod?
Ne znam.
Izgradili su kolibu od dijelova broda.
Hej?
-Hej? -Hej?
Ne, ostavili su nas!
Ne!
Samo ste otišli?!
Nismo imali izbora.
Alabamu je uništio led.
Morali smo otići kad smo imali priliku.
Ostavili smo hrane za godinu dana.
-Molimo se da se uspiju vratiti. -Trebaju više od molitve.
Želite da vlada financira još jedan pokušaj spašavanja?
Poručniče Laub, niste prvi put bili na Arktiku, zar ne?
Ne, već četvrti put.
Poručniče Jørgensen?
Također četvrti put.
A tko je taj Iver Iversen?
Naš mehaničar.
Njegovo ime nije na popisu posade.
Ne. Ukrcao se na Alabamu u Reykjaviku.
Kako to da je mehaničar izabran da prati Mikkelsena
na drugom putovanju?
Sam se dobrovoljno ponudio.
Ponudio se…
Je li imao iskustva u istraživanju Arktika?
Ne, gospodine.
Prvi je put došao na Arktik.
Znači, tri poginula u prvoj turi, a sad još dvojica u pokušaju spašavanja.
Nema dokaza da su…
Dokazi?
Nitko ne donosi kući dokaze.
Obojica ste znali da su šanse za uspjeh minimalne.
Pogotovo kad ste dopustili da se neiskusni novajlija
prijavi za prijevremenu smrt.
Ne mogu opravdati trošak za još jednu beskorisnu misiju.
Ministre, ne želimo rasipati državna sredstva.
Gospodine!
Nas je spasio kitolovac.
A da ponudimo nagradu?
Hvala, poručniče.
DAN 242
Sve će biti u redu.
Hoće li?
Brod će doći.
-Ne mogu vjerovati da su nas ostavili. -Točno.
Kako su nas ostavili?
Pokupio ih je brod u prolazu.
Isto će biti i s nama.
A ako ne bude?
Hoće.
Misle da smo mrtvi.
Nitko ne misli da smo mrtvi.
Krajem ljeta iduće godine
doći će brod.
Imaš li razglednicu?
Zamisli da nas sada vide.
Bolje da nas ne vide.
Što bi učinio da nam odjednom preko leda priđe neka djevojka?
-To se neće dogoditi. -Ne, ali kad bi se dogodilo?
Ali kako?
Ne znam.
Balonom na vrući zrak?
Kao Salomon Andrée.
-Onaj tip koji je nestao? -Da.
Upoznao sam ga.
Imao sam 15 godina.
Hodao sam od Kopenhagena do Göteborga da ga vidim.
Želio je odletjeti balonom do Sjevernog pola.
Htio sam mu se pridružiti.
S 15 godina?
Mora da je bio oduševljen mladim tobom.
Objasnio mi je da sam premlad,
a onda mi je platio vlak natrag do Kopenhagena.
Zapravo mi je, na neki način, spasio život.
Vidite što sam našao.
-Ali slomljen je. -Šteta.
Vidim.
Eto.
Ivere.
Da?
Moramo se vratiti.
Do gomile.
Moramo uzeti dnevnike i dokaz.
Ako ih medvjed pronađe…
Nismo ih smjeli ostaviti.
-Odmah sada? -Moramo biti ovdje kad se led otopi.
Stvarno?
-Kapetane. -Da?
-A da ostavimo poruku? -Ne, Ivere.
Vratit ćemo se prije pucanja leda.
Ali to je 320 km do tamo i 320 km natrag.
Zaboga, možemo li krenuti?
A ako je to istina?
Nije.
Ali ako jest?
Nije.
Kažu da u svakom snu ima istine.
Pa, za vaše se dobro nadam da u mojim snovima nema istine.
Ne bih se mogao tako vratiti.
Zamisli taj povratak u Kopenhagen.
„Vratili ste se!
Bravo. Gdje su vaši zapisi?
Žao mi je, gospodine. Pojeo ih je medvjed.”
Kakva bi to bila sramota.
DAN 439
Ne.
Sranje. O, ne.
Ne!
Onda, tko je ovo učinio?
-Ne znam. -Ne?
Ne znam.
Medvjed.
Da.
Kažu da u svakom snu ima istine, Iversene.
Kažu da u svakom snu ima istine.
Vidite li ono?
Je li to…
Ne, nemoguće.
Je li to to? Je li to…
Je li to auto?
Danske ekspedicije?
To je Crossley!
Kakav apsurd.
To je stvarno Crossley.
DAN 471
-Pazite na stijenu. -Da.
Kapetane.
-Što? -Kapetane, netko je ovdje.
Hej?
„23. srpnja 1911.”
„Tražim…
Ejnara Mikkelsena.
Ni traga od njega.
Joseph Motzfeldt.
Bergen.”
Moglo je biti i gore.
Hajde, reci to.
Što?
Samo kažem da je moglo biti i gore.
Kako je moglo biti gore?
Samo kažem…
-Da smo… -Ne pravi se lud, Ivere.
Znam što želiš reći.
Da, trebali smo ostaviti jebenu poruku!
Ministre, koliba je bila zatvorena daskama kad ju je mornar pronašao.
Mi to nismo učinili. Netko je bio ondje.
Da, koliba.
Možemo li razgovarati u hodu?
Naravno.
-Znam da ste jako zaposleni. -Zaposlen?
Hvala. Osjećam se kao da cijela nacija od mene prosi novac.
A i taj problem s Grenlandom.
Moramo uvjeriti vlastiti narod
da je isplativo održavati te bijedne kolonije,
iako nije tako,
pokušavajući uvjeriti svijet
da i dalje držimo sve pod kontrolom.
Boli li vas?
Preživjet ću.
Dobro.
Uglavnom, što se tiče spašavanja Mikkelsena…
Naravno da cijenimo i razumijemo važnost zadatka koji je preuzeo na sebe.
Amerikanci su očajni.
Zabijaju svoje zastavice posvuda po ledu,
a onaj prokleti Peary prisvojio je Sjeverni pol!
Nemoguće. To je apsurd.
Uvjeren sam da je kapetan pronašao dokaze.
Ali ne možete biti sigurni.
A ne znate ni gdje poslati spasilačku misiju na tom golemom području.
-Znam da vam ovo teško pada. -Neće preživjeti još jednu godinu.
Ne pošaljemo li brod prije smrzavanja leda na ljeto,
ne samo da odustajemo od njih, već i od Grenlanda.
Već smo ponudili velikodušnu nagradu.
Više od toga ne mogu.
Oprostite, poručniče.
Vrijeme je isteklo.
-Biste li, kapetane? -Iskreno, Ivere, ne znam.
-To vam nije nalik. -Što to?
Da nemate mišljenje o nečemu.
Možemo li prestati o tome?
To je prilično…
sumorna tema.
Ovo nam je prvi Božić ovdje u kolibi?
Drugi.
Drugi?
Da, drugi u kolibi.
Treći na Grenlandu.
-Sretan Božić, Ivere. -Sretan Božić, kapetane.
Reći ću vam nešto u što sam siguran.
Kad biste još imali ruke, ne bih mogao…
Ili barem prste.
Ne volim razgovarati ni misliti o tome,
ali ruke, po meni, čine razliku između ljudi i životinja.
Rukama možemo raditi stvari koje životinje ne mogu.
A ako bih prije smrti ostao bez ruku?
Bez ruku.
Da, onda bih vas bez problema pojeo.
Samo bih rekao…
Pa…
Za nadu!
DAN 793
Jeste li dobro?
Ovamo!
Hej!
U redu je.
Naja?
Toliko si mi nedostajao.
I ti meni!
Kapetane, zahladilo je.
Vratite se unutra.
Jeste li dobro?
Kapetane, jeste li…
Ah, da.
Iritantan mali gad.
Je li se isplatilo?
Ovo si želio?
Još ima vremena, zar ne?
Za brod?
Da.
Da netko dođe.
Led još nije posve neprohodan , zar ne?
Ipak ću pogledati.
Voda je proključala.
Zabrinut sam za njega.
Izgleda dobro.
Da, izgleda dobro.
Svi mi možemo izgledati dobro.
Ali iznutra…
on nije isti.
Mislim da mu ovo teško pada.
Mislim da krivi mene
jer smo propustili brod.
Moramo ga držati na oku
da mu sve ovo ne postane previše.
-Vjerujete li u duhove, kapetane? -Duhove?
U mrtve ljude koji su i dalje s nama?
Ne budi blesav.
Vidio sam svog djeda.
Djeda?
Ovdje?
Ne. Na brdu.
Kako to misliš da si ga vidio?
Osjetio si njegovu prisutnost?
Ne.
Nisam siguran.
Mislim da je možda preminuo
u međuvremenu.
To ne znači nužno da je mrtav.
Ne. Možda ne.
Žao mi je. Stvarno mi je žao.
-Nisam to namjerno učinio… -Ne.
-Ako išta mogu učiniti, znaš… -Znam.
Uvijek ste tu za mene.
Što ako se nikad ne vratiš?
Imao si sve.
-Trebali smo se vjenčati. -Nisam imao izbora.
-Nije bilo druge. -Mogao je netko drugi ići, zašto ti?
Nitko drugi to nije mogao.
Ne znam zašto ja, ali trebao sam to biti ja.
A Iver?
Je li on imao izbor?
Dobrovoljno se prijavio. Znao je da je opasno.
Jasno ti je da nitko ne dolazi po tebe?
-Da. -Zar ne?
Da.
Nisam te trebao ostaviti.
Žao mi je.
Što je bilo?
Ne. Odvratno je.
-Ne budi blesav. Da vidim. -Ne.
Izlazi vani!
Ivere?
Ivere!
Ne.
Žao mi je!
-Probij ga. -Molim?
Probij ga!
-Šalite se? -Molim te.
Unutra.
Dobro. U redu.
-Dobro. -Da.
Ne mičite se.
Učini to.
Dobro.
Tri,
dva,
jedan!
To!
Dobro jutro, kapetane. Spavali ste satima.
Sanjao sam.
Bio sam kod kuće.
Lijepo za vas.
Kako vam je vrat?
Vidim...
I ja sam nešto sanjao.
Gotovo se osjećam krivim zbog toga.
Znam da ste je odabrali,
ali čini se da je sinoć ona odlučila odabrati mene,
ako me razumijete.
Jeste li vidjeli tragove vani?
Idem pogledati. Možda je to bio zec.
Ne želim znati.
To je bio samo san.
Ne želim znati.
Ubit ću ga.
Oteo si mi je!
Kapetane.
Prestanite!
-Bila je moja! -U redu je.
-Moja! -U redu je.
To nije stvarno.
Smirite se.
To nije stvarno.
Ne.
-Kapetane, spustite je. -Ne čini to!
To nije stvarno.
Smirite se.
Nemoj. To nije stvarno.
Nije stvarno.
-Ne čini to. -Spustite pušku.
-Ne! -Nije stvarno!
-Dolje! -Spusti pušku!
-Dolje! -Ejnare, stani!
Ne!
Samo…
Jesam li poludio?
Ja ne…
Žao mi je, Ivere.
Ovo se nije dogodilo.
Dobro?
Koliko nam je hrane ostalo?
Skoro ništa.
-Streljivo? -Imali smo dva metka.
Vidiš li išta?
Ne.
To je medvjed!
Gdje je puška?
-U spremištu! -Što?
Počni raditi buku!
Mislite li da je otišao?
Ne znam.
DAN 865
Ivere?
Ivere!
Medvjed.
-Može? -Da.
Jedna prilika. Jedan hitac. Nemoj promašiti.
U redu.
Jedan, dva, tri.
Dobro. Hej.
Dajte mi oružje.
Sigurni ste.
U redu je.
Idete kući.
Koji je najvažniji zadatak istraživača?
Kad putujete u nepoznato i otkrivate nove dijelove svijeta,
morate se pobrinuti za to da zapisi o vašim otkrićima
budu sigurno dostavljeni,
s vama ili bez vas.
Inače je sve uzalud.
Krv, znoj i suze
bili bi za ništa.
Za razliku od časnih članova danskog tiska,
mi u danskoj vladi ni na trenutak nismo sumnjali
da će se kapetan Mikkelsen vratiti kući zdrav i čitav.
Pobrinuli smo se da se danski junak sigurno vrati kući.
Koliko ljudi!
Znate li onaj brod,
Titanic?
Potonuo je.
A ti si htio raditi na njemu.
Imao sam sreće.
Oduvijek je imam.
Ne.
Ja sam imao sreće.
Ne bih bio ovdje da nije bilo tebe.
Hvala, Ivere.
Na temelju nalaza koje je donio kapetan Ejnar Mikkelsen,
Sjedinjene Države priznaju
da Pearyjeva zemlja nije otok,
već dio Grenlanda.
Sjedinjene Države nemaju nikakvog prava…
Ivere.
-Da? -Stoji li ondje neka žena?
Da.
Kapetane.
Veliko mi je zadovoljstvo…
Čestitam, gospodo.
Hvala.
…biti prva osoba koja će izraziti dobrodošlicu
ljudima koji su uspjeli izvesti nemoguće.
Ovo je Iver.
Iver Iversen.
-Drago mi je, gđice… -Holm.
Naja Holm.
Drago mi je, gđice Holm.
I meni.
Kapetan Ejnar Mikkelsen
i Iver Iversen.
Idi. Čekaju te.
Vratili su se, časna riječ!
-Ministre. Iver Iversen. -Hvala, gospodine.
EJNAR MIKKELSEN I NAJA HOLM VJENČALI SU SE GODINU DANA KASNIJE
ON JE POSVETIO SVOJ ŽIVOT GRENLANDU
IVAR IVERSEN NIKAD VIŠE NIJE STUPIO NOGOM NA ARKTIK
EJNAR I IVER OSTALI SU PRIJATELJI DO KRAJA ŽIVOTA
PREMA KNJIZI „TWO AGAINST THE ICE” EJNARA MIKKELSENA
Prijevod titlova: Tamara Schindler