Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
-Der er noget derude! -Følg efter dem, Iver.
Skynd dig at se, hvad det er. Giv mig lanternen.
Det er kaptajnen!
Fandt du noget?
-Hjælp Jørgensen. Hans fødder er frosne. -Kom.
-Holm er på vej. -Hurtigt, Unger. Hent vandet.
Løft hovedet, Jørgensen.
-Skynd dig med vandet. -Det er på vej!
-Løft det. Forsigtig. -Vi sørger for dig.
-Vi har dig. -Slap af, Jørgensen.
Unger, vandet.
-Kom nu! -På vej.
Hold dem. Slap af, Jørgensen.
-Har du whisky? -Ja. Giv manden en drink.
Værsgo.
Vent.
Den tager jeg.
Ejnar, hold ham nede.
Træk vejret, Jørgensen. Bliv ved.
Lad os gøre det.
Okay.
-Hold ham nede. -En, to, tre.
BASERET PÅ EN SAND HISTORIE
JULEAFTEN 1909 NORDØSTLIGE GRØNLAND
Godt.
-Tak. -Kan du selv?
Her lugter af jul.
En, to, tre.
-Hvem er sulten? -Alle.
Hundesulten.
Værsgo, drenge.
-Dejligt. -Endelig.
Godt gået, solstråle.
-Så er du endelig nyttig. -Godt.
Må jeg bede om jeres opmærksomhed?
-Festen er forbi. -Ti stille.
-I skal alle løfte glassene… -Selvfølgelig.
…for…
…vores elskede derhjemme, til mændene, der gav deres liv,
mens de udforskede ukendte dele af kongeriget.
For Danmark-ekspeditionen.
Og for jer, fordi I med mig vil fuldføre deres mission.
-Skål. -Skål.
Vi er halvvejs.
Vores lange søgning gik ikke som planlagt.
Det kan Jørgensen tale om.
Som forventet var det svært at finde spor af den forsvundne ekspedition.
Men
vi fandt den her.
En af mændenes dagbøger.
Og et kort,
som angiveligt viser, hvor varden er,
der hvor Mylius-Erichsen efterlod sine optegnelser af det ukendte land.
Hvad er en varde?
En bunke sten du kan se på lang afstand.
Derfor drager jeg på en ny rejse.
Hvad?
En ny en?
Længere denne gang, på tværs af isen,
for at finde de ting, de efterlod.
Så vi skal ikke hjem?
Derfor er vi her, drenge.
Uden fundene kan Nordgrønland være tabt og gå til amerikanerne.
Jørgensen er ukampdygtig, og jeg kan ikke gøre det alene,
så et af jer heldige asener får mulighed for en oplevelse for livet.
En frivillig skal tage med mig.
Har nogen meldt sig?
Du laver vel sjov?
-Jørgensens fødder var smadret. -Er det din tur nu, Laub?
Klap i, Poulsen. Flere her har familie.
Hvorfor vil ingen gå med ham?
Du så kortet.
Det er som at gå fra Moskva til Rom i søgen efter småsten.
Og så er det sammen med kaptajnen.
Iver kender ham.
Han kendte ham, før han kom med.
Jeg har læst om ham,
men det har alle vel, ikke?
Ikke alle er en fan, Iver Iversen.
-Ikke alle kan læse. Vel, Unger? -Læs det her!
Kom så!
Kaptajn.
Jeg
tænkte bare på…
-Jeg ved ikke, hvor mange frivillige, du… -Ingen.
Det, jeg prøver at sige, er, at jeg teknisk set er arbejdsløs.
Så længe vi holder her, er motoren overflødig.
Jeg vil gerne tage med dig, hvis det er okay.
Jeg er god med en riffel, og jeg lærer at styre hundene.
Jeg vil gerne med, kaptajn.
Det skal jeg huske. Tak, Iversen.
Tak, kaptajn.
Poulsen, ræk mig selerne.
-Hvad laver Iversen? -Kom.
-Han har brug for hjælp. -Bliv der.
Hey!
Bliv her, okay?
Okay.
Hey!
Stop! Bliv der!
-Tal med ham. -Hey!
Lad mig hjælpe dig.
Iversen, hundene arbejder for dig.
Husk på det.
Ude på isen
kan hver hund trække 45 kilo i vægt til at begynde med.
Når de 45 kilo er opbrugt,
er den hund ikke længere til nytte.
Så vi skyder den værste hund, fodrer de andre med den.
Så I skal ikke blive bedste venner.
Du har hørt, Iversen vil med.
-Ja. -Hvad tænker du om ham?
-Iversen? -Ja.
Han er en god fyr. Meget modig. En stærk karakter.
Har du set ham med hundene?
Han skal gøre sit for at forbedre sig.
-Men kan han gøre det? -Det mener jeg, ja.
Det var alt.
Vær nu ikke fjollet.
Det er vel for tungt.
Det kan ikke synke. De har allerede brugt en million dollars.
Det har kombinationsturbiner og stempelmotorer,
der kan garantere en hastighed på 21 knob.
-Kan nogen oversætte? -Hvad snakker du om, Iver?
Er Alabama ikke god nok?
Snak sådan der til kaptajnen, og du bliver skudt om et par dage.
Normalt vrøvler Poulsen, men jeg er enig. Jeg tør ikke at sige noget til ham.
Så slem er kaptajnen ikke.
Iver, du er vist gået fra forstanden.
Hvad ved du om slæder og at overleve i minus 40 grader?
Og isbjørne og alt andet skræmmende derude.
Iver har vist styr på de hunde nu.
Du kan stadig fortryde.
Det er min tredje tur, og jeg hader stadig de skide hunde.
Var de mere indavlede, ville de falde konstant.
Nej. De er fantastiske.
Når du stoler på førerhunden, falder alt på plads.
Min er Bjørn. Han styrer de andre. Han gør alt arbejdet.
Se lige Iver og hans yndlingshund, Bjørn!
Jeg føler, jeg har svigtet dig.
Du skal være ovenpå igen. Og Iversen er trådt til.
-Hvad? -Han er mekaniker.
Han var ikke med, hvis ikke motoren var kaput i Reykjavik.
Pas på Alabama for mig.
Jeg må sige det her. Du er ikke en ung mand længere.
Du sætter dit liv på spil, Iversens liv.
Skal vi give op uden at forsøge?
Vi har forsøgt.
-Vi gjorde vores bedste. -Sludder.
Hvad med Naja?
Skal hun vente på dig?
-Du har intet at bevise. -Det handler ikke om mig.
Komiteens instrukser var tydelige. Havet åbner sig i juli.
Er vi her ikke før august, og havet fryser til, rejser I.
-Så er du alene. -Det er en ordre.
Iversen er den bedste og måske eneste, der vil tage med.
Jeg hører din bekymring, men vi kører i morgen.
Javel, kaptajn.
PEARY LAND INDEPENDENCE-FJORDEN
KATASTROFE RAMMER DANMARK-EKSPEDITION
LEDER MYLIUS-ERICHSEN OG TO MÆND OMKOMMET LIG TABT FOR EVIGT
DAG 1 MARTS 1910
Iver, stå tættere på kaptajnen.
Ja, sådan.
Tre, to, en.
Glimrende.
Tak.
-Lykke til. -Tak.
Tak.
Vi ses i august.
Hav det, drenge!
-Også dig, kaptajn. -Lykke til.
-Tak, Jørgensen. Tak.
Lykke til, kaptajn.
Kom så, drenge!
Lykke til, Iver!
Han får brug for det.
Iversen!
Kør om bag mig.
Kom så, Bjørn!
Kom så, drenge!
Du godeste.
-Skal vi derop? -Der er altid en vej op.
Vi skal finde den hurtigste rute.
Man kan nok hurtigt komme ned.
Derfor skal du hele tiden være koncentreret.
Vi skal over og på tværs.
Kom så.
En, to, tre, træk.
En, to, tre.
Træk!
Sådan.
Er vi landet på månen?
Hvor mange kubikmeter is er her mon?
Der er vel mindst to millioner.
Se, hvor du går henne.
Lad os løsne rebene.
Jeg læser en artikel, du skrev om Danmark-ekspeditionen.
Fantastisk, ikke?
Nu er jeg her med dig og læser din historie.
Meget interessant.
De havde så meget udstyr. De havde endda en automobil.
Tænk sig at køre over isen.
Det er skørt.
Hvilken type tror du, bilen var? Var det en Crossley?
Hvad med hestekræfterne? Kan du huske det? Var det måske fire til otte?
Kaptajn.
Det er min førerhund, Bjørn.
Han vil vist med ind i teltet. Er det okay?
DAG 26
-Det er klart, de for vild herude. -Ja.
Helt alene
På isen
Helt alene
På isen
Her er ingen
Ingen i sigte
Kun mig og Ejnar
På isen!
Kaptajn, jeg ville spørge,
hvad tror du, der virkelig skete
med Danmark-ekspeditionen?
Med Mylius-Erichsen?
Af og til skal man ikke tænke for meget.
Men du kendte ham godt?
Han var en god ven. En dygtig opdagelsesrejsende.
Men han ville aldrig give op.
Vi fandt kun ét lig.
Grønlænderen Brønlund.
De to andre blev væk i isen.
Tænk at dø sådan.
Alene herude.
Hans sidste ord i dagbogen og på kortet var alt, der overlevede.
Du tror altid, du kan lykkes.
Du tror altid, der er en løsning.
Hej, Bjørn.
Beklager, du var herude.
Kaptajnen sagde, du ikke må lave larm derinde.
Okay?
Ja.
-Jeg har lige sat den over. -Lad mig vise dig noget.
Inuit-magi.
I Alaska gør de det for at sætte farten op.
Kan du se?
Et tyndt lag is.
Kom så!
-Iversen! -Ja?
-Ser du cirrusskyerne mod nord? -Nej, kaptajn.
Jeg ser kun solskin!
Iversen!
Hundene lugter land! Sæt farten ned!
Iversen, stands!
Stands!
Forsigtig.
Okay.
-Du skal klatre ned. -Okay.
Pis.
Jeg kan se ham. Bjørn.
-Få fat i rebet. -Okay.
Jeg henter ham.
Er du okay?
Op med dig! Vi trækker slæden op.
-Efterlad hunden! -Jeg henter ham! Vent!
Nej!
Ifølge mine beregninger
har jeg kostet os to ugers hundemad,
halvdelen af vores te og en dåse med paraffin.
-Og Bjørn, kaptajn. -Det er bare en hund.
At du tog med var en risiko,
men jeg tænkte, din erfaring fra flåden ville gøre, du kunne følge ordrer.
Undskyld, kaptajn.
I morgen er vi i det mindste væk fra iskappen.
Kom så!
Her.
Kom så! Nu!
Kom så!
Sådan.
DAG 48
Kaptajn, må jeg spørge om noget personligt?
Sig frem.
Hvorfor gør du det her?
Og bliver ved i områder som det her?
Stort set alene, hvor du sætter livet på spil.
Har du ikke…
Har du ikke nogen, der venter på dig derhjemme?
Det, vi gør…
…kræver, at du rejser let.
Du må ikke tænke på et sted, der ligger 3.000 km væk.
Så hvorfor gør du det her?
Hvorfor gør nogen noget? Hvorfor er du mekaniker?
Det var jeg godt til. At fikse motorer.
Præcis.
Hvad sagde de til dig, da du kom med os i Reykjavik?
Jeg ved, det omhandler amerikanerne og deres krav på noget land.
Men ærlig talt, kaptajn,
var jeg spændt på at tage til Grønland med dig
i en ægte ekspedition.
Det er ukendt land, Iversen.
Og amerikanerne hævder,
at det øverste af Grønland er adskilt fra resten af landet af en kanal,
men ingen har bevist det.
-Det er vigtigt arbejde. -Jaså.
Du bliver måske berømt, Iversen.
Berømt? Damerne vil nok ikke stille sig i kø bag mig.
Nu ikke så hurtig.
Først skal vi finde stedet.
PEARY-KANALEN PEARY LAND
Hvad hedder du?
-Hvad er det? -Jeg fandt dem på skibet.
Ja.
Du glemmer, ikke?
Hun ser sød ud.
Venlig og betænksom.
-Hun er frøken Omsorg. -Hun har et navn?
Ja.
-Frøken Omsorg. -Hvad er det for et navn?
-Hvad med hende? -Hende med smilet?
Det er frøken Solstråle.
-Hun ville grine ad mine vitser. -Ad det dumme navn.
Er der en, der ser interessant ud?
Jeg synes om hende. Har hun et navn?
Ikke endnu.
Jeg kalder hende Naja.
Ja. Det er Naja.
Godt så.
Medmindre nogen mand her gør indsigelser,
vil du og Naja være sammen fra denne dag.
Amen.
Kom så!
-Har du den? -Ja.
Sådan.
MYLIUS' JOURNALER?
Kom så.
-Så du noget? -Intet.
Her er intet liv. Ikke engang en fugl.
Ingen mad til hundene.
-Hvad har du gjort ved den? -Hvad?
Den her.
-Ikke noget. -Du må have gjort noget.
Den virker ikke længere. Er du en komplet idiot?
-Vi er på røven uden den. -Kaptajn, jeg…
Fiks den nu bare.
Uden den Primus er vi så godt som døde.
-Det forstår du vel? -Vil du række mig kedelen?
Vi må spise halve rationer fra nu af.
Pak din slæde igen.
Kom så, Iversen!
DAG 84
Vi må foretage en lille ændring i vores kurs.
-Kaptajn. -Ja, Iversen?
Spyt ud, menneske.
Vi har ingen forsyninger.
-Er der et tidspunkt, hvor vi måske… -Hvor vi hvad?
-Accepterer, at… -Accepterer nederlag?
Vil du give op?
Er det for hårdt?
Savner du hjemme?
-Nej, kaptajn. Det er… -Vi har et kort. Vi finder stedet.
-Men ikke hvis vi står og sludrer. -Nej, men…
Og vi er tilbage på Alabama til august.
Nu bruger vi én slæde.
Iversen.
Iversen, se.
Hvad?
Det er en varde.
Du har vist ret!
Kaptajn, de var her.
De var her, kaptajn! Det er en lejr.
Pemmikan.
-Og oksehale-suppe. -Vent.
Den 8. august, 1907.
"Vi har ikke mad til os og vores hunde,
så vi må prøve at nå kystområderne, hvor der er vildt,
så vi kan køre de 930 km tilbage til skibet."
De havde ingen mad, kaptajn, men efterlod det her.
"I denne varde efterlader vi et bevis på, at Peary-kanalen ikke findes.
Der er ikke vand mellem Navy Cliff og Heilprin Land, så vi er næsten færdige.
Vi håber at nå skibet før slut-september, med eller uden hunde.
Løjtnant Mylius-Erichsen,
leder af Danmark-ekspeditionen til Nordøstgrønland."
Robert Peary og amerikanerne tog fejl.
-Det er det. -Ja.
Derfor kom vi.
Det er smukt, ikke?
Smukt.
Jeg forstår ikke rigtig, hvorfor vores fund er så vigtigt,
men når jeg ser dig smile, kaptajn, ser dig grine…
Grønland er ét.
USA har intet krav her.
Danmark vil takke dig en dag, Iver Iversen.
Nu skal vi fejre det. Sæt suppen over.
Nu kan vi tage hjem, Iversen.
Som at gå fra Rom til Moskva i søgen efter småsten.
Hvabehar?
Det sagde de på skibet.
Nu kan du vise dem.
Hjem til Alabama.
Og hjem, kære hjem.
DAG 132
Kan vi spise leveren? Resten er hud og knogler.
Er den ikke giftig?
Fordi hunden døde af udmattelse?
Tag ikke chancen.
Men hvad siger man
om en sølvske i en kande med noget giftigt i?
-Den ændrer farve. -Netop.
Vi har desværre ikke noget sølv.
-Har du sølv? -Det har jeg.
Hvad?
-Hvad er der? -Du sagde, der ikke var nogen derhjemme.
At du rejste let.
Det var en gave.
Godt, vi gør det.
Og farven?
-Jeg kan ikke huske det. -Det kan jeg heller ikke.
-Skal den blive grøn? -Hvis den er giftig?
-Ja. Det tror jeg. -Det lyder rigtigt.
Den er… ikke grøn. -Den er mere brun end grøn.
Bestemt ikke grøn.
Pis!
Skide hunde!
Pis.
Kaptajn! Ræk mig din hånd!
Du er okay.
Jeg skød den.
Det er okay.
Tænk, at du kun blev såret der.
Sådan. Det bør række.
Varm nok, kaptajn?
At tabe to hunde på den måde.
Det var vores chance.
-Hvilket? -Bjørnen.
Ligesom os. På jagt efter kød.
Jeg savner dem.
Hvem?
Kvinder.
Også mig.
Ikke på den måde.
Selskabet, kvindeligt selskab.
De er anderledes, ikke? Deres stemmer og lugt.
Jeg savner deres latter.
Da jeg var 16, før jeg meldte mig ind i flåden,
spurgte min bedstefar mig, om jeg ville tage med til Københavns Havn.
Jeg tog med for at kigge på skibe,
og jeg pakkede endda frokost til os, men han havde andre planer.
Han ville sørge for, jeg var klar til at sejle,
som han sagde: "være en mand."
Så han tog mig med til sex-distriktet for at vise mig kvinder,
så jeg ikke blev drillet på rejsen.
Jeg gik bare med.
Endte sammen med den her ældre kvinde.
Jeg må indrømme, at hun gjorde mig meget klogere.
Da jeg var 16, tog min far mig med på hospitalet
til afdelingen for kønssygdomme
for at vise mig de alvorlige konsekvenser ved den opførsel.
Det var skideulækkert.
Kaptajn?
Hvad laver du?
Kaptajn, stop.
Hvad laver du? Stop.
Hvad laver du?
Vi skal rejse let for at klare den.
Vi efterlader alt, der kan undværes.
Der er 320 km til skibet.
DAG 164
Vi skal over her.
Hvad?
-Kan vi ikke gå udenom? -Vi har ikke tid.
Vi skal bygge en varde.
-Du tror ikke, vi klarer den, vel? -Klarer vi den ikke, mister vi alt.
Hvis beviserne og vores journaler bevares her i en varde,
kan de blive fundet.
Godt.
Iversen. Vi kan gøre det her.
Det var Mylius-Erichsens skæbne, ikke?
Af sted.
-Hvad nu? -Ikke noget.
-Jeg skal bare ligge i et øjeblik. -Op med dig. Kom så.
Kom så. Op med dig.
Se.
Det er Alabama!
-Vi er tilbage! -Vi er tilbage!
De rejsende er tilbage!
Ring med klokken!
-Den er på land. -Hvad?
Masten er på land.
Men hvor er mit skib?
Det ved jeg ikke.
De har bygget en hytte med skibsdele.
Hallo?
-Hallo? -Hallo?
Nej, de har forladt os!
Nej!
-Tog I bare af sted? -Vi havde intet valg.
Alabama var ødelagt, knust af isen.
Vi måtte tage af sted, da chancen bød sig. Vi efterlod mad til mindst et år.
-Vi må bede til, de når tilbage. -De vil have mere end bønner.
Regeringen skal finansiere endnu et redningsforsøg. Korrekt?
Løjtnant Laub, det er ikke første gang, du er i Arktis, vel?
Nej. Min fjerde gang.
-Og løjtnant Jørgensen? -Også min fjerde gang.
Og hvem er denne mand, Iver Iversen?
Vores mekaniker.
Han står ikke på besætningslisten.
Nej. Han sluttede sig til Alabama i Reykjavik.
Og hvorfor vælges en mekaniker til at tage med Mikkelsen
på den anden slædetur?
-Han meldte sig frivilligt. -Meldte sig frivilligt.
Havde han erfaring med at rejse i Arktis?
Nej.
Det var første gang, han var i Arktis.
Tre døde mænd den første gang og nu to mere i redningsforsøget.
Der er ikke bevis for, at de er…
Bevis! Ingen kommer hjem med beviser.
I vidste begge, at chancen for at lykkes var minimal.
Og endnu mindre når I tillader en grønskolling
til at gå med til en tidlig død.
Jeg kan ikke retfærdiggøre at bruge flere penge på en forgæves mission.
Minister, ingen vil spilde penge.
Sir!
Vi blev reddet af en hvalfanger. Måske kan vi udbyde en dusør.
Tak, løjtnant.
DAG 242
Det skal nok gå.
Skal det?
Der kommer et skib.
-Tænk, at de efterlod os. -Præcis.
Hvordan skete det? De blev samlet op af et forbipasserende skib.
Det samme vil hænde os.
-Og hvis det ikke sker? -Det vil ske.
De tror, vi er døde.
Ingen tror, vi er døde.
Sensommer næste år kommer der et skib.
Har du postkortet?
Tænk, hvis de kunne se os nu.
Det er nok godt, de ikke kan.
Hvad ville du gøre, hvis en pige pludselig gik mod os ude fra isen?
-Det vil ikke ske. -Nej, men hvis det gjorde?
-Men hvordan? -Det ved jeg ikke.
Med en varmluftballon.
Som Salomon Andrée.
-Er det ham, der forsvandt? -Ja. Jeg mødte ham engang.
Jeg var 15.
Jeg gik helt fra København til Göteborg for at se ham.
Han ville flyve i varmluftballon til Nordpolen.
-Jeg ville med på ekspeditionen. -Som 15-årig?
Han var nok glad for at møde dig som 15-årig.
Han sagde, at jeg var for ung,
men så betalte han for min togbillet tilbage til København.
På en måde reddede han mit liv.
Se, hvad jeg fandt.
-Den er ødelagt. -Hvor synd.
Lad mig se.
Sådan.
Iver.
Ja?
Vi må tilbage.
Til varden.
Og hente journalerne og beviserne.
Hvis en bjørn finder det…
-Vi skulle ikke have efterladt det. -Lige nu?
Vi skal tilbage hertil, når havet åbner sig igen.
Virkelig?
-Kaptajn. -Ja?
-Skal vi lægge en besked? -Nej, Iver.
Vi vil være tilbage, før isen knækker.
Ja, men der er 320 km derhen og 320 km tilbage.
Kan vi for pokker ikke bare gå?
Hvis det nu er sandt.
Det er det ikke.
-Men hvis det nu er. -Det er det ikke.
Der er sandhed i alle drømme.
For din skyld håber jeg, at der ikke er sandhed i mine drømme.
Jeg kunne ikke tage hjem.
Tænk at ankomme til København. "Du er tilbage!"
"Godt gået. Hvor er dit arbejde?"
"Beklager. Det blev spist af en bjørn."
Skammen ville slå alt.
DAG 439
Nej.
Pis. Åh nej.
Nej!
Hvem gjorde mon det?
-Jeg ved det ikke. -Nej?
En bjørn.
Ja.
Det siges, der er sandhed i alle drømme.
Ser du den?
Er det… Nej, det kan ikke passe.
Er det den, kaptajn. Er det…
Er det bilen?
Fra Danmark-ekspeditionen?
Det er en Crossley!
Det er skørt.
Det er en Crossley.
DAG 471
-Pas på stenen. -Ja.
Kaptajn.
-Hvad? -Her er nogen.
Hallo?
"Den 23. juli, 1911.
Leder efter…
…Ejnar Mikkelsen.
Intet livstegn.
Joseph Motzfeldt.
Bergen."
Kunne være værre.
Sig det bare.
Hvilket?
Jeg siger bare, at det kunne have været værre.
Hvad kunne?
Jeg siger bare…
-Hvis vi… -Vær nu ikke kæk, Iver.
Jeg ved, hvad du vil sige.
Ja, vi skulle have lagt en skide besked!
Minister, da sømanden fandt hytten, var den skoddet til.
Sådan var den ikke før. Nogen har været det.
Ja, hytten.
-Kan vi gå og tale? -Selvfølgelig.
-Jeg ved, du har travlt. -Travlt?
Tak. Hele nationen virker til at tigge penge fra mig.
Så er der det med Grønland.
Vi skal overbevise folket om,
at det er økonomisk godt at have de elendige kolonier,
hvilket det ikke er,
mens vi prøver at sige til verden, at vi stadig har lidt kontrol.
Har du ondt?
-Jeg overlever. -Godt.
Nå, det her redningshalløj med Mikkelsen.
Vi værdsætter og forstår det arbejde, han påtog sig, selvfølgelig.
Amerikanerne er desperate.
De stikker deres små flag i isen,
og den pokkers Peary-fyr siger, han ejer Nordpolen.
Det er latterligt.
-Kaptajnen har nok sikret beviserne. -Men det ved du ikke, vel?
Eller hvor i det kæmpe land, vi skal sende et redningshold hen.
-Det er svært for dig at høre. -De overlever ikke et år til.
Får vi ikke et skib op, før isen fryser næste sommer,
opgiver vi ikke blot dem, men vi opgiver også Grønland.
Vi har udbudt en meget generøs dusør.
Jeg kan ikke gøre mere. Det beklager jeg, løjtnant.
Tiden er gået.
-Men ville du, kaptajn? -Jeg ved det ikke.
-Det ligner ikke dig. -Hvilket?
Ikke at vide hvad du tænker.
Kan vi ikke bare droppe det?
Det er et ret
væmmeligt emne.
Det er vores første jul her i hytten?
Anden.
Anden?
Ja, anden i hytten. Den tredje i Grønland.
-Glædelig jul, Iver. -Glædelig jul, kaptajn.
Der er noget, jeg med sikkerhed ved,
nemlig at hvis du stadig havde dine hænder, kunne jeg ikke…
Eller fingrene. Jeg kan ikke lide at tale eller tænke på det,
men det er hænder, der adskiller mennesker fra dyr.
Med vores hænder kan vi gøre alt det, som dyr ikke kan.
Så hvis mine hænder blev fjernet, inden jeg døde?
Ingen hænder.
Ja, så… ville jeg med glæde spise dig.
Må jeg sige…
Så…
For håb.
DAG 793
Er du okay, kaptajn?
Herovre!
Hey!
Det er okay.
Naja?
Jeg har savnet dig så meget.
I lige måde.
Kaptajn, det bliver koldt. Kom indenfor.
Er du okay?
Kaptajn, har du…
Nå ja.
Irriterende lille satan.
Var det det værd?
Er det, hvad du ønskede?
Der er stadig tid, ikke?
-Til et skib? -Ja. At der kommer nogen.
Isen er ikke helt ufremkommelig endnu, vel?
Jeg ser alligevel efter. Vandet er kogt.
-Jeg er bekymret for ham. -Han virker okay.
Han virker okay. Vi kan alle virke okay.
Men indvendig…
…er han ikke den samme.
Han har taget det hårdt.
Han bebrejder nok mig
for at misse skibet.
Vi må holde øje med ham,
så det ikke går over gevind.
-Tror du på spøgelser, kaptajn? -Spøgelser?
Altså… døde personer, der stadig er her?
Hold nu op.
Jeg mødte min bedstefar før.
Din bedstefar? Her?
-Nej. Lige oppe på bakken. -Hvad mener du med, du mødte ham?
-Fornemmede du ham? Hans tilstedeværelse? -Nej. Jeg ved det ikke.
Jeg tror måske, han er gået bort, mens vi har været her.
Det betyder ikke, han er død.
Nej. Måske ikke.
Det må du virkelig undskylde.
-Jeg ville ikke… -Nej.
-Hvis der er noget, jeg kan… -Ja.
Du er her altid.
Og hvis du aldrig kommer hjem?
Du havde alt.
-Vi skulle giftes. -Jeg havde intet valg.
-Jeg så ingen anden vej. -Hvorfor skulle du gøre det?
Ingen anden kunne.
Det skulle altså bare være mig. Sådan var det bestemt.
Og hvad med Iver?
-Havde han et valg? -Han var frivillig. Han kendte farerne.
Du ved vel, at ingen henter jer?
-Ja. -Ikke sandt?
Det ved jeg.
Jeg skulle være blevet.
Undskyld.
Hvad er der?
Nej, det er det her. Det er frastødende.
-Hold op. Lad mig se. -Nej.
Ud med dig!
Iver?
Iver!
Nej.
Undskyld!
-Stik den. -Hvad?
Stik den.
-Du laver sjov. -Kom nu.
Indenfor.
Okay. Godt.
-Godt. -Ja.
Rør dig ikke.
-Gør det nu bare! -Okay.
Tre,
to,
en.
Ja!
Godmorgen, kaptajn.
Du har sovet i timevis.
Jeg drømte.
Jeg var hjemme.
Godt for dig.
Hvordan går det med halsen?
Jaså.
Jeg havde også en drøm. Jeg føler næsten skyldfølelse.
Jeg ved, du valgte hende, men i aftes valgte hun vist mig.
Hvis du forstår.
Så du sporene udenfor?
Jeg kigger efter. Måske er det en kanin eller lignende.
-Jeg vil ikke vide det. -Det var bare en drøm.
Jeg vil ikke vide det.
Jeg dræber ham.
Du tog hende!
Kaptajn.
Stop!
-Hun var min! -Det er okay.
-Min! -Det er okay.
Det er ikke ægte.
Slap af.
Det er ikke ægte.
Nej.
-Læg det. -Gør det ikke!
Det er ikke ægte.
-Slap af. -Gør det ikke. Det er ikke ægte.
Det er ikke ægte.
-Gør det ikke! -Læg våbnet ned.
-Ejnar, stop! -Læg det ned!
-Ejnar, stop!
Bare…
Er jeg skør? Jeg…
Undskyld, Iver.
Det skete ikke. Okay?
Hvor meget mad har vi?
Næsten intet.
-Ammunition? -Vi havde to patroner.
Ser du noget?
Nej.
Det er en bjørn!
Hvor er geværet?
-I opbevaringshytten! -Hvad?
Lav noget larm.
-Er den væk? -Jeg ved det ikke.
DAG 865
Iver?
Iver.
Bjørnen.
-Ja? -Ja.
Én chance. Ét skud. Ram den.
Okay.
En, to, tre.
Okay. Hej.
Giv mig våbnet.
I er i sikkerhed.
Det er okay.
I skal hjem nu.
Hvad er den vigtigste opgave for en opdagelsesrejsende?
Når du rejser til ukendt område for at opdage nye dele af kloden,
er det at sikre, at optegnelserne fra dine opdagelser
bringes tilbage i god behold,
med eller uden dig.
Ellers har alt været forgæves.
Blodet, sveden og tårerne ville resultere i ingenting.
I modsætning til de ærede medlemmer i den danske presse
tvivlede vi i den danske regering aldrig et sekund på,
at kaptajn Mikkelsen ville vende hjem i god behold.
Vi var med til at sikre den sikre hjemrejse for en dansk helt.
Der er så mange mennesker.
Det der skib, Titanic.
Det sank.
Du ville arbejde på det.
Heldigt.
-Jeg har altid været heldig. -Nej.
Jeg er den heldige.
Du er grunden til, jeg står her.
Tak, Iver.
Baseret på de resultater, kaptajn Ejnar Mikkelsen kom med,
anerkender De Forenede Stater hermed,
at Peary Land ikke er en ø,
men en del af Grønland.
Iver.
-Ja? -Står der en kvinde der?
Ja.
Kaptajn.
Det er mig en fornøjelse…
Tillykke, de herrer.
Tak.
…at være den første, der byder velkommen hjem
til mændene, der gjorde det umulige muligt.
-Det er Iver. -Iver Iversen.
-En fornøjelse, frøken… -Holm.
Naja Holm.
En fornøjelse at møde Dem, frøken Holm.
Og Dem.
Kaptajn Ejnar Mikkelsen og Iver Iversen.
De venter på jer.
De er altså vendt hjem!
-Minister. Iver Iversen. -Tak.
EJNAR MIKKELSEN OG NAJA HOLM GIFTEDE SIG ET ÅR SENERE
HAN DEDIKEREDE SIT LIV TIL GRØNLAND
IVER IVERSEN SATTE ALDRIG FOD I ARKTIS IGEN
EJNAR OG IVER FORBLEV VENNER FOR LIVET
BASERET PÅ BOGEN "TWO AGAINST THE ICE" AF EJNAR MIKKELSEN
Tekster af: Niels M. R. Jensen