Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
GRÖNLAND A LEGÚJABB FORRÁSOK SZERINT, 1905
PEARY-FÖLD
Valami van odakint!
Iver, menj utánuk!
Nézd meg, mi az, gyorsan! Add ide a lámpást!
A kapitány az!
Talált valamit, uram?
Segítsen Jørgensennek! Megfagytak a lábai.
Jól van, rajta!
- Holm úton van. - Gyorsan, Unger! Hozd a vizet!
Jørgensen, emeld fel a fejed!
- Unger, siess a vízzel! - Hozom.
- Emeld! Finoman. - Minden rendben. Megvan.
- Megvan. - Nyugalom, Jørgensen!
Unger, a vizet!
- Gyerünk! - Hozom már.
Fogd meg ezt! Nyugalom, Jørgensen!
- Van whisky? - Igen. Hozz neki egy italt!
Tessék.
Várj!
Elveszem.
Ejnar, tartsd lenyomva!
Jørgensen, lélegezz! Ez az, folytasd!
Csináljuk!
Rendben.
- Tartsd! - Egy, kettő, három!
IGAZ TÖRTÉNET ALAPJÁN
SZENTESTE, 1909, ÉSZAKKELET-GRÖNLAND
Jól van.
- Köszönöm. - Megvagy?
Jó. Karácsonyillata van.
Egy, kettő, három!
- Ki éhes? - Mindenki.
- Éhen halok. - Éhen halok.
Tessék, fiúk.
- Jól néz ki. - Végre!
Büszke lehetsz magadra, napsugaram.
- Ideje volt, hogy hasznodat vegyük. - Kösz.
- Szép. - Uraim, kérhetek egy kis figyelmet?
- Vége a bulinak. - Hallgass, Poulsen!
- Emeljük poharainkat… - Persze.
…az…
otthoni szeretteinkre,
azokra, akik életüket adták
királyságunk utolsó ismeretlen részeinek felfedezéséért.
A Dán Expedícióra!
És önökre,
amiért csatlakoznak a küldetésemhez.
Skål!
Félúton vagyunk.
Hosszas kutatásunk nem egészen a terv szerint alakult.
Jørgensen tanúsíthatja.
Amint várható volt,
nehéz volt fellelni az eltűnt expedíció nyomait.
Ugyanakkor…
ezt megtaláltuk.
Egyikük naplója.
És egy térkép,
ami láthatólag annak helyét jelzi,
ahol egy kőhalomban
Mylius-Erichsen elhelyezte az ismeretlen földről készült feljegyzéseit.
Miféle kőhalom?
Épített kőhalom, ami messziről észrevehető.
Ezért megpróbálkozom még egyszer az úttal.
Micsoda?
Még egyszer?
Ezúttal a jégsapkán túlra megyek,
hogy visszahozzam, amit találtak.
Akkor nem megyünk haza?
Ezért vagyunk itt, fiúk.
Ezek nélkül Grönland északi része elveszhet,
elvehetik az amerikaiak.
Jørgensen immár képtelen rá,
de nem mehetek egyedül,
így egyiküknek, fiúk, ez lehet élete nagy lehetősége.
Kell egy önkéntes, aki elkísér.
Jelentkezett már önkéntes?
Viccelsz, ugye?
Jørgensen lába szétment.
Nem te következel, Laub?
Fogd be, Poulsen! Néhányunknak itt családja van.
Miért nem akar vele menni egyikőtök sem?
Láttad a térképet.
Mintha Moszkvából Rómába gyalogolnál, egy kőhalmot keresve.
Arról nem is beszélve, hogy a kapitánnyal.
Iver jól ismeri őt.
Mindent tudott róla, mielőtt a hajóra szállt, nemde?
Olvastam róla,
de azt mindenki megtette, nem?
Nem mindenki a rajongója, Iver Iversen.
Nem mindenki tud olvasni. Ugye, Unger?
Ezt olvasd el!
Na gyere ide!
Kapitány!
Én…
azon tűnődtem…
nem tudom, hányan jelentkeztek már…
Senki sem.
Azt akarom mondani,
hogy lényegében nincs munkám.
És amíg itt vesztegelünk, a motorra nincs szükség.
Én szeretném elkísérni, ha megengedi.
Jól bánok a puskával, és tanulom vezetni a kutyákat.
Nagyon szeretnék menni, kapitány.
Ezt észben tartom. Köszönöm, Iversen.
Köszönöm, kapitány.
Poulsen, add ide a hámokat!
- Mire készül Iversen? - Gyerünk!
- Látom, elkél a segítség. - Maradj ott!
Maradjatok itt mind, jó?
Jól van.
Hé, állj!
Maradjatok ott!
- Beszélj vele! - Hahó!
Hadd segítsek!
Iversen, a kutyák neked dolgoznak.
Ezt ne feledd!
Kint a jégen
minden kutya a kezdetektől el tud húzni 45 kilót.
Amint ez a 45 kiló elfogy,
a kutya feleslegessé válik.
Tehát lelőjük a legrosszabbat,
megetetjük a többiekkel.
Szóval Iversen, ne barátkozz össze velük túlzottan!
Hallotta, hogy Iversen jelentkezett.
- Igen, uram. - Mit gondol róla?
- Iversenről? - Igen.
Jó srác.
Nagyon bátor.
Erős karakter.
Látta, hogy bánik a kutyákkal?
Nyilvánvalóan dolgoznia kell még rajta.
Gondolja, menni fog neki?
Azt hiszem, igen.
Ennyi.
Ne légy nevetséges!
Biztosan túl nehéz.
Én mondom, elsüllyeszthetetlen.
Már egymillió dollárt ráköltöttek.
Kombinált turbinák és dugattyús motorok
garantálják a 21 csomós sebességet.
- Valaki lefordítaná? - Miről beszélsz, Iver?
Az Alabama nem felel meg az elvárásaidnak?
Ha a kapitánynak adod ezt elő,
golyót ereszt a fejedbe.
Általában azt mondom, Poulsen beszél marhaságokat,
de egyetértek, nem mernék neki szólni egy szót sem.
Nem olyan rossz a kapitány.
Szerintem, Iver, neked elment az eszed.
Mit tudsz a szánokról, a túlélésről mínusz 40 fokban?
És ott vannak a jegesmedvék, meg a többi borzalom.
Azt hiszem, Iver egész jól bánik már a kutyákkal.
Még meggondolhatod magad.
Ez a harmadik utam ide, és még mindig utálom a kurva kutyákat.
Ha még több lenne, jók lennének szendvicsbe.
Ne már! Elképesztőek.
Ha megtanulsz bízni a vezérben, minden a helyére kerül.
Az enyém Bjørn. Kordában tartja a többit.
Elvégzi a munkát.
Nézzétek Ivert és új kedvenc kutyáját, Bjørnt!
Úgy érzem, csalódást okoztam.
Rendbe kell hoznod magad.
Iversen jelentkezett az útra.
Mi az?
Ő egy szerelő.
Itt se lenne, ha nem rakoncátlankodik a motor Reykjavíkban.
Te addig vigyázz az Alabamára!
Ezt ki kell mondanom.
Már nem vagy fiatal.
Az életedet kockáztatod, Iversen életét.
Azt akarod, hogy adjuk fel csak úgy?
Megpróbáltuk.
- Mindent megtettünk. - Ostobaság.
És Naja?
Elvárod, hogy rád várjon?
- Nincs mit bizonyítanod. - Ez nem rólam szól.
A bizottság utasítása egyértelmű volt.
A tenger júliusban nyílik meg.
Ha nem érünk vissza augusztusig, mielőtt befagy a tenger, menjetek!
- Lényegében egyedül leszel. - Ez parancs.
Iversen a legjobb, ha nem az egyetlen, aki hajlandó az útra.
Tisztelem az aggodalmadat, de holnap nekivágunk.
Igenis, kapitány.
PEARY-FÖLD, FÜGGETLENSÉG-ÖBÖL
KATASZTRÓFA SÚJTJA A DÁN EXPEDÍCIÓT
A VEZETŐ MYLIUS-ERICHSEN ÉS KÉT MÁSIK EMBER HOLTTESTE ELTŰNT
ELSŐ NAP, 1910. MÁRCIUS
Állj közelebb a kapitányhoz, Iver!
Igen, ez az.
Három, kettő, egy.
Kitűnő!
Köszönöm.
- Minden jót! - Köszönjük.
Köszönjük.
Augusztusban találkozunk.
Vigyázzanak magukra!
Önök is, kapitány.
Minden jót!
Sok szerencsét!
Köszönöm, Jørgensen. Köszönöm.
Sok szerencsét, kapitány!
Rajta, fiúk!
Sok szerencsét, Iver!
Szüksége lesz rá.
Iversen!
Maradjon hátul!
Gyerünk, Bjørn!
Gyerünk, fiúk!
Te jó ég!
- Megpróbálunk feljutni? - Mindig van felfelé vezető út.
Csak meg kell találni a leggyorsabb útvonalat.
Nyilván van gyors út lefelé is.
Ezért kell mindig összpontosítania.
Az átkeléshez fel kell jutnunk.
Gyerünk!
Egy, két, há', húzd!
Egy, két, há'!
Húzd!
Ez az!
Mintha holdra szálltunk volna.
Ön szerint ez hány köbméter jég?
Legalább kétmillió lehet, nem?
Menet közben nézzen a lába elé!
Oldozzuk ki, Iversen!
Olvastam ezt a cikket, amit írt
a Dán Expedícióról.
Elképesztő, nem?
Itt vagyok önnel és olvasom a történetét.
Nagyon érdekes.
Rengeteg felszerelésük volt, nem? Még automobiljuk is.
Képzelje el! Vezetni a jégen.
Nevetséges.
Maga szerint milyen típusú volt, kapitány? Esetleg Crossley?
Hány lóerős volt a motor? Emlékszik rá?
Úgy négy-nyolc lehetett?
Kapitány!
Kapitány, ez a vezérkutyám, Bjørn.
Szerintem szeretne bejönni a sátorba. Nem lenne gond?
26. NAP
Nem csoda, hogy itt eltévedtek.
Igen.
Egyedül
A jégen
Egyedül
A jégen
Sehol senki
Senkit sem látni
Csak én és Ejnar
A jégen!
Kapitány, meg akartam kérdezni,
ön szerint mi történt valójában
a Dán Expedícióval?
Mylius-Erichsennel?
Néha jobb nem gondolkodni túl sokat.
De jól ismerte őt?
Kedves barátom volt.
Remek felfedező.
De sosem tudta, mikor kell feladnia.
Csak egy hullát találtunk.
A grönlandi Brønlundét.
A másik két ember eltűnt a jégben.
Képzelje el, milyen halál ez!
Egyedül, ezen a helyen.
Csak az utolsó naplóba és térképre írt szavai maradtak fenn.
Sosem gondolunk bele, hogy nem sikerül.
Mindig hisszük, valahogy lesz rá mód.
Szia, Bjørn!
Bocs, hogy kint hagytunk.
A kapitány azt mondta, nem lehetsz bent, ha zajt csapsz.
Rendben?
Igen.
- Kapitány, azt most tettem fel. - Mutatok valamit.
Inuit mágia.
Alaszkában csinálják ilyen helyzetben, ha gyorsan akarnak menni.
Látja?
Csak egy vékony jégréteg.
Gyerünk, srácok!
- Iversen! - Igen?
- Látja északon a pehelyfelhőket? - Nem, kapitány.
Csak napsütést látok!
Iversen!
A kutyák földet éreznek! Lassítson!
Iversen, állj!
Állj!
Óvatosan.
Rendben.
- Most lemászik. - Rendben.
A fenébe!
Látom őt! Bjørn az.
Kapja el a kötelet!
Rendben.
Felhozom.
Jól van?
Keljen fel! Felhúzzuk a szánt.
Hagyja a kutyát!
Felhúzom. Várjon!
Ne!
Számításaim szerint
elveszítettem két heti kutyaeledelünket,
a teánk felét és egy doboz paraffint.
- És Bjørnt, kapitány. - Az csak egy kutya, Iversen.
Tudtam, hogy kockázatos magammal hozni,
de úgy ítéltem meg, haditengerészeti múltja
felvértezi a parancsok teljesítéséhez szükséges fegyelemmel.
Sajnálom kapitány!
Legalább holnap lejutunk a jégsapkáról.
Gyerünk!
Tessék!
Gyerünk! Most!
Gyerünk!
Gyerünk! Ez az!
48. NAP
Kapitány,
kérdezhetek valami személyeset?
Ki vele!
Miért csinálja ezt?
Miért csinálja ezt folyton,
idekint, ilyen helyeken?
Jobbára egyedül,
kockára téve az életét.
Nincs…
Nem várja otthon egy különleges valaki?
Amit mi csinálunk…
ahhoz nem kell sok poggyász.
Nem kalandozhat el az elménk 3000 km-rel arrébb.
Akkor miért csinálja?
Miért tesz bárki is bármit? maga miért szerelő?
Csak a motorok javításában voltam jó.
Pontosan.
Mit mondtak, amikor csatlakozott hozzánk Reykjavíkban?
Tudom, hogy ez az amerikaiakkal
és a földkövetelésükkel kapcsolatos.
De őszintén szólva, kapitány,
csak örültem, hogy elutazhatok Grönlandra önnel,
és csatlakozhatok egy igazi expedícióhoz.
Ismeretlen földről beszélünk, Iversen.
Az amerikaiak azt állítják,
hogy Grönland felső részét egy csatorna választja el
az ország többi részétől,
de ezt még senki sem bizonyította.
Fontos munka.
Értem.
Még híressé is teheti, Iversen.
Engem, híressé? Kétlem, hogy a nők sorba állnának értem.
Ne szaladjunk ennyire előre!
Először is meg kell találnunk azt a nyamvadékot.
PEARY-CSATORNA, PEARY-FÖLD
Hogy hívnak?
Mi az?
A hajón találtam.
Igen.
Elfelejtette, ugye?
Ő kedvesnek tűnik.
Kedves és figyelmes.
- Báj kisasszonynak hívom. - Elnevezte?
Igen.
- Báj kisasszony. - Miféle név ez?
- És ő? - A kicsi, mosolygós?
Ő a Kis Napsugaram.
- Nevet a vicceimen. - Nevetne a hülye néven is.
Van rajta, aki tetszik önnek, kapitány?
Nekem inkább ő tetszik.
Van neve?
Még nincs.
Najának fogom hívni.
Igen. Ő Naja.
Ez esetben…
Hacsak itt senki sem tud semmilyen akadályról,
ön és Naja a mai naptól egy párt alkotnak.
Ámen.
Gyerünk!
- Megvan? - Megvan.
Ez az!
MYLIUS NAPLÓI?
Gyerünk!
Van valami?
Semmi.
Nincs itt élet. Egy madarat se láttam.
Nincs étel a kutyáknak.
- Mit művelt ezzel? - Mivel?
Ezzel.
- Nem csináltam semmit. - Valamit biztos.
Már nem működik. Maga teljesen idióta?
- Enélkül baszhatjuk. - Kapitány, én…
Javítsa meg!
A főző nélkül nekünk végünk, érti?
- Felfogta, ugye? - Elkérhetem a kannát, kapitány?
Mostantól fél adagot eszünk.
Bélelje át a szánját!
Gyerünk, Iversen!
84. NAP
Eszközölnünk kell egy kis pályaív-korrekciót.
- Kapitány! - Igen, Iversen?
Beszéljen, öregem!
Elapadt az ellátmány.
Van olyan pont, ahol talán…
Ahol mi?
- Beismerjük a… - A vereséget, Iversen?
Fel akarja adni?
Túl kemény?
Hiányzik az otthona?
Nem, kapitány. Ez…
Van térképünk. Megtaláljuk.
- De úgy nem lesz meg, ha itt trécselünk. - Igen, de…
És augusztusra visszatérünk az Alabamára.
Egy szánnal megyünk.
Iversen!
Iversen, nézze!
Mit?
Ez egy kőhalom.
Azt hiszem, igaza van.
Kapitány, itt jártak.
Itt voltak, kapitány!
Ez egy tábor.
Szárított hús.
- Meg ökörfarok leves. Nézze! - Várjon!
1907. augusztus 8.
„Mivel nincs több étel sem nekünk, sem kutyáinknak,
el kell hagynunk ezt a helyet, és megpróbálni eljutni a partra
vadhúson élve,
ami elég szánon eljutni a 930 km-re lévő hajóig.”
Nem volt ételük, kapitány, de ezt itt hagyták.
„Felfedeztük, és itt hagyjuk a bizonyítékot arról,
hogy a Peary-csatorna nem létezik.”
„A Matróz-sziklát szárazföld köti Heilprin-földhöz,
így munkánkkal majdnem végeztünk.
Reméljük, szeptember vége előtt elérjük a hajót,
kutyákkal vagy anélkül.”
„Mylius-Erichsen hadnagy,
az északkelet-grönlandi Dán Expedíció vezetője.”
Robert Peary és az amerikaiak tévedtek.
Ez az.
Ezért jöttünk.
Gyönyörű, nem?
Gyönyörű.
Nem igazán értem, miért olyan fontos, amit találtunk,
de az, hogy mosolyogni, nevetni látom, kapitány…
Grönland egységes.
Az Államoknak nem lehet igénye.
Dánia egy nap meg fogja ezt köszönni, Iver Iversen.
Ideje ünnepelni. Tegye fel azt a levest!
Hazamehetünk, Iversen.
Mintha Rómából Moszkvába gyalogolnánk, egy kőhalmot keresve.
Hogy érti ezt?
Ezt mondták a fiúk a hajón.
Most már kijavíthatja őket.
Az otthonunkra, az Alabamára!
Aztán vár az édes otthon.
132. NAP
Ön szerint megehetjük a májat?
A többi csont és bőr.
Nem mérgező?
Miért, mert kimerültségtől pusztult el?
Nem kockáztathatunk.
Mi is van akkor,
ha ezüstkanalat teszünk valami mérgezőbe?
- Megváltozik a színe. - Pontosan.
Kár, hogy nincs ezüstünk.
Van ezüstje?
Van, bizony.
Mi van?
Mi az?
Azt mondta, nincs otthon senkije.
Poggyász nélkül utazik.
Ajándék volt.
Rendben, csináljuk!
Milyennek kell lennie?
- Nem emlékszem. - Nem, én sem emlékszem.
Be kéne zöldülnie?
Ha mérgező?
Igen. Azt hiszem.
Szerintem ez lehet.
- Ez… nem zöld. - Ez inkább barna, mint zöld.
Határozottan nem zöld.
Basszus!
Átkozott kutyák!
Basszus!
Kapitány!
Adja a kezét!
Jól van.
Megvan.
Minden rendben.
El sem hiszem, hogy csak ez szakadt el.
Igen.
Így jó is lesz.
Elég meleg, kapitány?
Két kutyát így elveszíteni.
Ez volt az esélyünk.
- Mi? - A medve.
Olyan, mint mi.
Húsra éhezik.
Hiányoznak.
Kik?
A nők!
Nekem is.
Nem úgy.
A társaságuk, a nők társasága.
Mások, mint mi, nemde? A hangjuk, az illatuk.
Hiányzik a nevetésük.
Emlékszem, amikor 16 évesen a haditengerészethez készültem,
a nagyapám megkérdezte, elmegyek-e vele a koppenhágai kikötőbe.
Azt hittem, hajókat fogunk nézni, szóval vele mentem,
még ebédet is csomagoltam kettőnknek,
de neki más tervei voltak.
Biztos akart lenni abban, hogy készen állok vitorlát bontani,
és őt idézve, „férfivá válni”.
Elvitt a piros lámpás negyedbe,
hogy bemutasson a nőknek,
ne legyek zavarban az utazásaim során.
Szóval belementem.
Egy idősebb nőnél kötöttem ki.
Bevallom,
jelentősen bővítette a tudásomat.
Tizenhat éves koromban
apám elvitt a kórházba,
a nemibeteg-gondozóba,
hogy megmutassa az ilyen viselkedés súlyos következményeit.
Rohadt undorító volt.
Kapitány?
Mit művel?
Kapitány, álljon le!
Mit csinál? Hagyja abba!
Mit csinál?
Nem kell a sok poggyász, ha vissza akarunk jutni.
Itt hagyunk mindent, ami nem életbevágóan fontos.
Még 200 mérföld van a hajóig.
164. NAP
Itt kell átkelnünk.
Micsoda?
- Miért nem mehetünk körbe? - Nincs rá időnk.
Építenünk kell egy kőhalmot.
Nem hiszi, hogy sikerülni fog, igaz?
Ha nem, mindent elveszítünk.
Ha legalább a bizonyítékokat és a naplóinkat ide letesszük,
akkor megtalálhatják.
Jó.
Iversen!
Meg tudjuk csinálni.
Ez történt Mylius-Erichsennel, nem?
Menjünk!
Mi az?
Semmi.
Csak le kell dőlnöm egy pillanatra.
Keljen fel! Gyerünk!
Gyerünk! Keljen fel!
Keljen fel!
Nézze!
Ez az Alabama!
- Visszatértünk! - Megjöttünk!
Megjöttünk!
Az utazók visszatértek!
Csengessetek!
- A szárazföldön van. - Mi?
Az árbóc a szárazföldön van.
De hol a hajóm?
Nem tudom.
Kunyhót építettek a hajó részeiből.
Hahó?
- Hahó? - Hahó?
Ne, itt hagytak minket!
Ne!
Csak úgy elmentek?
Nem volt más választásunk.
Az Alabama tönkrement. Összezúzta a jég.
Mennünk kellett, amint lehetőség nyílt rá.
Legalább egy évre elég élelmet hagytunk.
- Imádkozzunk, hogy visszajussanak! - Ők imánál többet szeretnének.
Újabb mentőakciót akar megfinanszíroztatni a kormánnyal. Jól értem?
Laub hadnagy, nem ez az első látogatása a sarkvidéken, igaz?
Nem, uram. Ez volt a negyedik.
És Jørgensen hadnagynak?
Szintén a negyedik.
És ki ez az ember, Iver Iversen?
A szerelőnk, uram.
Nem szerepel az eredeti névsorban.
Nem. Reykjavíkban csatlakozott Alabamához.
És miért a szerelő ment Mikkelsennel
a második szánútra?
Önként jelentkezett.
Volt tapasztalata sarkvidéki felfedezőként?
Nem, uram.
Most járt először a sarkvidéken.
Tehát először három halott, most még kettő a mentőakcióban.
Nincs bizonyíték arra, hogy…
Bizonyíték!
Senki sem hoz haza bizonyítékot.
Mindketten tudták, hogy a siker esélye minimális.
De még kevesebb, ha hagyják, hogy egy tapasztalatlan zöldfülű
önként jelentkezzen idő előtt meghalni.
Semmi sem indokolja a további kiadásokat egy újabb eredménytelen küldetésre.
Nem akarjuk pazarolni a kormányzati forrásokat.
Uram!
Egy bálnavadász mentett meg minket.
Talán, ha jutalmat tűznénk ki.
Köszönöm, hadnagy.
242. NAP
Minden rendben lesz.
Valóban?
Jön majd egy hajó.
- Nem tudom elhinni, hogy itt hagytak. - Pontosan.
- Hogy hagytak itt minket? - Egy elhaladó hajó vette fel őket.
Velünk is ugyanez lesz.
És ha nem?
Ez lesz.
Halottnak hisznek minket.
Senki sem hisz halottnak.
Jövő nyár végén
jönni fog egy hajó.
Megvan a képeslap?
Képzelje el, ha most látnának minket.
Jobb az, hogy nem látnak.
Mit tenne, ha hirtelen felénk sétálna egy lány
a jég túloldaláról?
- Ez nem fog megtörténni. - Nem, de ha mégis?
De hogyan?
Nem tudom.
Talán egy hőlégballonon.
Mint Salomon Andrée.
- Ő az, aki eltűnt? - Igen. Egyszer találkoztam vele.
Tizenöt éves voltam.
Elgyalogoltam Koppenhágától Göteborgig, hogy lássam.
Az Északi-sarkra készült a hőlégballonján.
- Csatlakozni akartam az expedíciójához. - Tizenöt évesen?
Bizonyára örömmel találkozott a 15 éves énjével.
Elmagyarázta, hogy túl fiatal vagyok,
de kifizette a vonatjegyemet vissza Koppenhágába.
Ezzel tulajdonképpen megmentette az életemet.
Nézze, mit találtam!
- Bár tönkrement. - Kár.
Nézzük csak!
Ez az.
Iver!
Igen?
Vissza kell mennünk!
A kőhalomhoz.
A naplóért és a bizonyítékért.
Ha egy medve megtalálja…
- Nem kellett volna otthagynunk. - Most rögtön?
Vissza kell érnünk, mire újra hajózható lesz a tenger.
Komolyan?
- Kapitány. - Igen?
- Nem kellene hagynunk egy üzenetet? - Nem, Iver.
Amint mondtam, visszatérünk, mire megtörik a jég.
Igen, de ez 320 km oda és 320 km vissza.
Az ég szerelmére, indulhatunk végre?
Tegyük fel, hogy igaz.
Nem igaz.
Nos, tegyük fel!
Nem az.
Állítólag minden álomban van igazság.
A maga érdekében remélem, nincs igazság az álmaimban.
Mármint, tényleg nem tudtam visszamenni.
Képzelje el, hogy visszaér Koppenhágába.
„Visszatért!
Szép volt. Hol van a munkája?”
„Sajnálom, uram, megette egy medve.”
Nagy szégyen lenne.
439. NAP
Nem.
Basszus! Jaj, ne!
Ne!
Maga szerint mi tehette ezt?
- Nem tudom. - Nem?
Nem tudom.
Egy medve.
Igen.
Azt mondják, minden álomban van igazság, Iversen.
Azt mondják, minden álomban van igazság.
Látja?
Ez…
Az nem lehet.
Ez az, kapitány? Ez…
Ez a kocsi?
A Dán Expedícióé?
Ez egy Crossley!
Ez nevetséges.
Ez egy Crossley.
471. NAP
- Nézze azt a sziklát! - Igen.
Kapitány!
- Mi az? - Kapitány, itt van valaki.
Hahó?
„1911. július 23.”
„Keresem
Ejnar Mikkelsent.
Nincs nyoma.
Joseph Motzfeldt.
Bergen.”
Lehetne rosszabb.
Gyerünk, mondja ki!
Micsodát?
Csak azt mondom, rosszabb is lehetett volna.
Mi lehetett volna rosszabb?
Csak azt mondom…
- Ha… - Ne okoskodjon, Iver!
Tudom, mit akar mondani.
Igen, hagynunk kellett volna egy kibaszott jegyzetet!
Miniszter úr, amikor a tengerész megtalálta a kunyhót, be volt deszkázva.
Mi nem úgy hagytuk ott. Valaki járt ott.
Igen, a kunyhó.
Nem bánja, ha menet közben beszélgetünk?
Dehogy.
- Tudom, hogy nagyon elfoglalt. - Elfoglalt?
Köszönöm. Úgy tűnik, az egész nemzet ezért kalapozik.
Aztán itt ez a grönlandi kérdés.
Meg kellene győzni a saját népünket,
hogy pénzügyileg továbbra is megéri fenntartani a nyamvadt gyarmatokat,
persze természetesen nem,
míg próbáljuk győzködni a világ többi részét,
hogy valamennyire még urai vagyunk a helyzetnek.
Fájdalmai vannak?
Túlélem.
Jó.
Szóval a Mikkelsen-féle mentőakció.
Nagyra értékeljük és értjük a munkája fontosságát,
természetesen.
Az amerikaiak kétségbe vannak esve.
Mindenfelé tűzögetik a kis zászlóikat a jégbe,
ez a nyamvadt Peary meg az Északi-sarkot követeli.
Nem engedhetjük. Nevetséges.
Biztosra veszem, a kapitány megszerezte a bizonyítékot.
De nem tudja, igaz?
Ahogyan azt sem tudja, hová küldjük a mentőcsapatot e hatalmas országban.
- Tudom, hogy ezt nehezen viseli. - Nem élnek túl még egy évet.
Ha nem küldünk oda egy hajót, mielőtt a jég befagy jövő nyáron,
nemcsak róluk mondunk le, hanem Grönlandról is.
Nagyon nagylelkű jutalmat ajánlottunk.
Ennél többet nem tehetek.
Most pedig sajnálom, hadnagy.
Lejárt az idő.
- Megtenné, kapitány? - Őszintén nem tudom.
- Én nem önre vall. - Micsoda?
A bizonytalanság.
Hagyhatnánk ezt?
Eléggé…
komor téma.
Ez az első karácsonyunk a kunyhóban?
A második.
A második?
Igen, második a kunyhóban.
A harmadik Grönlandon.
- Boldog karácsonyt, Iver! - Boldog karácsonyt, kapitány!
Elmondom, az biztos,
hogy amíg megvan a keze, nem…
De legalábbis az ujjai.
Nem szeretek erről beszélni, sem gondolkodni rajta,
de szerintem a kezei különböztetik meg az embert az állatoktól.
A kezünkkel csinálhatunk olyan dolgokat, amit az állatok nem tudnak.
És ha levágják a kezem, mielőtt meghalok?
Nincs keze.
Igen, ez esetben… Igen, örömmel megenném.
Ha szabad…
Szóval…
A reményre!
793. NAP
Jól van, kapitány?
Erre!
Hahó!
Minden rendben.
Naja?
Annyira hiányoztál.
Te is.
Kapitány, kezd lehűlni a levegő. Jöjjön vissza be!
Jól van?
Kapitány, a…
Igen.
Irritáló kis rohadék.
Megérte?
Ezt akartad?
Van még idő, ugye?
A hajóra?
Igen.
Hogy jöjjön valaki.
A jég még nem teljesen átjárhatatlan, ugye?
Mindegy, megnézem.
Felforrt a víz.
Aggódom érte.
Úgy tűnik, jól van.
Mindannyiunknál tűnhet ez így.
De belül…
nem ugyanaz.
Szerintem a szívére vette.
Azt hiszem, engem hibáztat,
amiért lemaradtunk a hajóról.
Szemmel kell tartanunk,
nehogy túl sok legyen neki.
- Hisz a szellemekben, kapitány? - Szellemekben?
Abban, hogy halottak ülnek itt velünk?
Ne legyen ostoba!
Nemrég találkoztam a nagyapámmal.
A nagyapjával?
Itt?
Nem. Fent a dombon.
Hogy érti, hogy találkoztak?
Érezte őt? Érezte a jelenlétét?
Nem.
Nem vagyok biztos benne.
Szerintem meghalhatott,
míg itt voltunk.
Ez nem feltétlenül jelenti azt, hogy meghalt.
Nem. Talán nem.
Sajnálom. Nagyon sajnálom.
- Nem akartam… - Nem.
- Ha tehetek bármit, tudja… - Tudom.
Mindig itt van nekem.
És mi van, ha sosem térsz haza?
Mindened megvolt.
- Össze akartunk házasodni. - Nem volt választásom.
- Nem láttam más utat. - Ezt más is megteheti. Miért neked kell?
Más ezt nem tehette volna meg.
Nem tudom, miért kellett épp nekem, de így alakult. Mindig rám került sor.
És vele mi lesz?
Neki volt választása?
Önként jelentkezett. Ismerte a veszélyeit.
Tudod, hogy senki sem jön értetek, ugye?
- Tudom. - Ugye?
Tudom.
Nem kellett volna ott hagyjalak.
Ne haragudj!
Mi az?
Semmi, csak ez. Visszataszító.
- Ne butáskodj! Hadd nézzem! - Ne!
Kifelé!
Iver?
Iver!
Ne!
Sajnálom!
- Vágja ki nekem! - Mi?
Metssze ki nekem!
- Viccel? - Kérem!
Bent.
Jól van. Rendben.
- Rendben. - Igen.
Ne mozogjon!
Csak csinálja!
Jól van.
Három,
kettő,
egy.
Ez az!
Jó reggelt, kapitány!
Órákon át aludt.
Álmodtam.
Otthon voltam.
Jó magának.
Hogy áll a nyaka?
Értem.
Nekem is volt egy álmom.
Szinte bűntudatom van miatta.
Tudom, hogy ön választotta,
de éjjel úgy döntött, engem választ,
ha érti, mire gondolok.
Látta a nyomokat odakint?
Megyek, megnézem. Lehet, hogy egy nyúl vagy valami.
Nem akarom tudni.
Csak álom volt.
Nem akarom tudni.
Megölöm.
Elvette őt!
Kapitány!
Álljon le!
- Az enyém volt! - Semmi baj.
- Az enyém! - Minden rendben.
Kapitány, ez nem igazi.
Nyugalom!
Ez nem a valóság.
Nem.
- Kapitány, tegye le! - Ne csináld!
Ez nem a valóság.
Nyugodjon meg!
Ne tegye ezt! Ez nem a valóság.
Nem valódi.
- Ne csináld! - Tegye le a fegyvert!
- Ejnar, állj! - Nem igaz!
- Tedd le! - Tegye le!
- Ejnar, hagyd abba!
- Nem! - Ne!
Csak…
Megőrültem?
Én nem…
Sajnálom, Iver.
Ez meg sem történt.
Rendben?
Mennyi élelmünk maradt?
Alig valami.
- Lőszer? - Két töltényünk volt.
Lát valamit?
Nem.
Ez egy medve!
Hol a puska?
- A raktárban van! - Mi?
Csapjon zajt!
Gondolja, elment?
Nem tudom.
865. NAP
Iver?
Iver!
A medve.
- Igen? - Igen.
Egy esély. Egy lövés. Ne tévessze el!
Rendben.
Egy, kettő, három!
Jól van. Hé!
Adja ide a fegyverét!
Biztonságban vannak.
Minden rendben.
Hazamennek.
Mi egy felfedező legfontosabb feladata?
Amikor ismeretlen vidékekre utazik, hogy felfedezze a világ új részeit,
a felfedezéseiről készült feljegyzéseket
mindig épségben haza kell juttatni,
vagy vele, vagy nélküle.
Különben minden hiába volt.
A vér, a verejték, a könnyek, mind hiába.
A dán sajtó tisztelt képviselőivel ellentétben
mi, a dán kormány tagjai egy pillanatig sem kételkedtünk abban,
hogy Mikkelsen kapitány épségben hazatér.
Részt vettünk a dán hős biztonságos hazatérésében.
Annyi ember van odabent.
Tudja, az a hajó,
a Titanic.
Első útján elsüllyedt.
Ezen akart dolgozni.
Mázli.
Mindig szerencsés voltam.
Nem.
Én vagyok a szerencsés.
Ha maga nincs, most nem lehetnék itt.
Köszönöm, Iver.
Ejnar Mikkelsen kapitány felfedezései alapján
az Egyesült Államok elismeri,
hogy a Peary-föld nem sziget,
hanem Grönland része.
Iver!
- Igen? - Áll ott egy nő?
Igen.
Kapitány!
Nagy örömömre szolgál…
Gratulálok, uraim.
Köszönjük.
…hogy elsőként üdvözölhetem itthon
a férfiakat, akik megcsinálták a lehetetlent.
Ő itt Iver.
Iver Iversen.
- Örvendek, kisasszony… - Holm.
Naja Holm.
Örvendek, Holm kisasszony!
Én is örvendek.
Ejnar Mikkelsen kapitány
és Iver Iversen!
Menjetek! Rátok várnak.
Visszatértek, esküszöm.
- Miniszter úr! Iver Iversen. - Köszönöm, uram.
EJNAR MIKKELSEN ÉS NAJA HOLM EGY ÉVVEL KÉSŐBB ÖSSZEHÁZASODTAK.
GRÖNLANDNAK SZENTELTE AZ ÉLETÉT.
IVER IVERSEN TÖBBÉ NEM MENT A SARKVIDÉKRE.
EJNAR ÉS IVER EGÉSZ ÉLETÜKRE BARÁTOK MARADTAK.
EJNAR MIKKELSEN „KETTEN A JÉG ELLEN” CÍMŰ KÖNYVE NYOMÁN
A feliratot fordította: Kiss Zoltán