Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
GRÖNLAND ENLIGT DE NYASTE KÄLLORNA 1905
Det är nåt där ute!
Iver, följ med dem. Se vad det är. Ge mig lyktan.
Det är kaptenen!
Hittade ni något, kapten?
-Hjälp Jørgensen. Fötterna har förfrusit. -Okej. Kom.
-Holm är på väg. -Skynda dig med vattnet, Unger.
Jørgensen, lyft nacken.
-Unger, skynda dig med vattnet. -Det kommer!
-Lyft försiktigt. -Så ja, vi tar hand om dig.
Ta det lugnt nu.
Unger, vattnet!
-Det kommer. -Håll de här. Försiktigt, Jørgensen.
-Har ni nån whisky? -Ja, ge honom en sup.
Här.
Vänta.
-Jag tar den. -Ejnar, håll i honom.
Jørgensen, andas. Håll inte andan.
Då kör vi.
Okej.
-Håll i honom. -En, två, tre.
BASERAT PÅ EN SANN BERÄTTELSE
JULAFTON 1909 NORDÖSTRA GRÖNLAND
Okej.
-Tack. -Går det bra?
Bra. Det luktar jul.
Ett, två, tre.
-Vem är hungrig? -Alla.
-Vrålhungrig. -Varsågoda, killar.
-Vad gott. -Äntligen. Det var duktigt jobbat.
-Det var på tiden att du blev användbar. -Tack.
Mina herrar, lystring.
-Festen är slut. -Tyst, Poulsen.
-Vi höjer våra glas. -Visst.
Skål för…
…alla vi älskar där hemma och alla som gett sina liv
för att utforska rikets okända hörn.
Skål för Danmarksexpeditionen. Skål för er.
Ni som är med mig på uppdraget.
Skål.
Vi är halvvägs.
Det långa sökandet gick inte som vi ville.
Det vet Jørgensen.
Det var som väntat svårt att hitta spår efter den försvunna expeditionen.
Men vi hittade den här.
En av männens dagbok.
Och en karta.
Vi tror att den visar var röset ligger
där Mylius-Erichsen gjorde sina sista anteckningar om okänt land.
Vad är ett röse?
En hög med stenar man ser på långt håll.
-Därför ska jag resa igen. -Vad säger du? Igen?
Den här gången över istäcket, för att hämta upptäckterna de lämnade efter sig.
Ska vi inte åka hem?
De är orsaken till att vi är här.
Utan dem kan vi förlora norra Grönland till amerikanerna.
Eftersom Jørgensen inte kan åka och jag inte kan åka ensam,
kommer en av er att få turen att få en helt unik upplevelse.
Jag behöver en frivillig medresenär.
Har nån anmält sig som frivillig?
-Skojar du? -Jørgensens fötter var förstörda.
-Är det inte din tur, Laub? -Håll käft, Poulsen. Vissa har familj.
-Varför vill ni inte åka med? -Du såg väl kartan?
Det är som att gå från Moskva till Rom i jakt på en stenhög.
Och tillsammans med kaptenen.
Iver känner honom väl. Du visste ju allt om honom innan expeditionen.
Jag har läst om honom.
Men det har väl alla?
Alla är inte lika förtjusta, Iver Iversen.
-Alla kan inte läsa heller, Unger. -Läs det här.
Kom igen!
Kapten.
Jag tänkte…
Jag undrade bara…
-Jag vet inte om många har anmält sig än… -Nej, ingen.
Jag ville bara säga att jag tekniskt sett är sysslolös.
Medan vi ligger här behövs ju inte motorn.
Jag följer gärna med om jag får.
Jag kan redan skjuta och jag lär mig att föra hundarna.
Jag vill följa med, kapten.
Jag ska fundera på det. Tack, Iversen.
Tack, kapten.
Poulsen, ge mig selarna. Vad håller Iversen på med?
-Han behöver visst hjälp. -Stanna där.
Hallå!
Kan ni stanna här?
Okej.
Hallå!
-Stopp! Stanna där. -Prata med honom.
Jag ska hjälpa dig.
Iversen, hundarna måste lyda dig.
Kom ihåg det.
Ute på isen kan varje hund dra 50 kilo från början.
När man har ätit upp 50 kilo behövs inte den hunden längre.
Då skjuter vi den sämsta hunden och matar de andra med den.
Så Iversen. Bli inte bästis med dem.
-Iversen anmälde sig som frivillig. -Jag vet, kapten.
-Vad säger du om honom? -Om Iversen?
Han är en bra grabb. Väldigt modig.
-Stark karaktär. -Har du sett honom med hundarna?
Han har en del att ta igen.
-Tror du att han klarar det? -Ja, det tror jag.
Det var allt.
Fåna dig inte. Det är ju för tungt.
Det kan inte sänkas. De har lagt en miljon dollar på det.
Det har kombikraftverk och kolvmotorer som kan hålla en fart på 21 knop.
-Kan nån översätta det där? -Vad snackar du om, Iver?
Är Alabama inte god nog?
Säger du det här till kaptenen skjuter han dig i huvudet.
Ja, Poulsen brukar snacka skit, men jag vågar inte heller prata med honom.
Så hemsk är han inte.
Har du tappat förståndet, Iver?
Vad vet du om slädåkning och att överleva i 40 minusgrader?
Ja, plus isbjörnar och annan läskig skit.
Jag tycker att Iver börjar bli bra med hundarna.
Du kan fortfarande ändra dig.
Det är min tredje expedition och jag hatar de där hundjävlarna.
Mer inavlade byrackor får man leta efter.
Nej, de är ju underbara.
När man börjar lita på ledarhunden faller allt på plats.
Min heter Bjørn. Han har koll på de andra. Han gör jobbet.
Kolla in Iver och hans älsklingshund Bjørn.
Jag har svikit dig.
Du måste bli frisk nu.
Och Iversen har ju anmält sig.
Vad är det?
Han är mekaniker.
Han hade inte ens varit med om motorn inte gått sönder.
Du tar hand om Alabama åt mig.
Jag måste säga en sak.
Du är ingen ungdom längre.
Du riskerar ditt liv och Iversens liv.
-Ska vi ge upp utan att försöka? -Vi försökte ju.
-Vi gjorde vårt bästa. -Struntprat.
Naja, då?
Ska hon bara vänta på dig?
-Du behöver inte bevisa nåt. -Det handlar inte om mig.
Kommitténs instruktioner var tydliga. Isen smälter i juli.
Är vi inte tillbaka i augusti när det fryser så åker ni.
-Det är som om du är ensam. -Det är en order.
Iversen är den bästa, eller den enda, som kan tänka sig att åka.
Tack för omtanken, men vi åker imorgon.
Ja, kapten.
KATASTROF FÖR DANMARKSEXPEDITIONEN
LEDAREN MYLIUS-ERICHSEN OCH TVÅ MÄN DÖDA LIKEN FÖRLORADE FÖR ALLTID
DAG 1, MARS 1910
Iver, stå närmare kaptenen.
Ja, det blir bra.
Tre, två, ett.
Utmärkt.
Tack ska du ha.
-Lycka till. -Tack.
Tack. Vi ses i augusti.
-Ta hand om er. -Ni också, kapten.
Lycka till.
Tack, Jørgensen. Tack.
Lycka till, kapten.
Kom igen, killar.
Lycka till, Iver.
Det lär han behöva.
Iversen!
Bakom mig.
Kom igen, Bjørn.
Kom igen, killar.
Herregud.
-Ska vi ta oss upp där? -Det finns alltid en väg.
Man måste bara hitta den snabbaste vägen.
Det finns nog en snabb väg ner.
Därför måste du koncentrera dig hela tiden.
Vi måste över och förbi.
Kom nu.
Ett, två, tre, dra!
Ett, två, tre.
Dra!
Så ja.
Det ser ut som på månen.
Hur många kubikmeter is är det, tro?
Säkert minst två miljoner.
Se efter var du går bara.
Spänn av hundarna.
Jag läser din artikel om Danmarksexpeditionen.
Det är ju otroligt.
Nu sitter jag här med dig och läser din historia.
Så intressant.
EXPEDITIONSBILEN
De hade så mycket utrustning. Till och med en bil.
Tänk dig att köra över isen.
Det är fånigt.
Vilken typ av bil var det, kapten? Var det en Crossley?
Vad hade motorn för hästkrafter? Minns du det?
Var det fyra till åtta?
Kapten?
Kapten, det är ledarhunden Bjørn.
Han vill nog vara i tältet. Får han det?
DAG 26
Inte konstigt att de gick vilse.
Okej.
Ensam
På isen
Ensam
På isen
Ingen är här
Ingen nånstans
Bara jag och Ejnar
På isen!
Kapten, jag måste fråga en sak.
Vad tror du egentligen hände med Danmarksexpeditionen?
Med Mylius-Erichsen?
Ibland är det bäst att inte tänka så mycket.
Men du kände honom va?
Han var en god vän.
En skicklig utforskare.
Han visste inte när man ska ge upp.
Vi hittade bara ett lik. Det var grönländaren Brønlund.
De andra två försvann i isen.
Tänk att dö så. Ensam här ute.
Hans sista ord i dagboken och kartan var allt som klarade sig.
Man tror aldrig att man inte överlever. Man tror alltid att det ska gå.
Hej, Bjørn.
Förlåt att vi lämnade dig ute.
Kaptenen sa att du inte får komma in om du väsnas.
Okej?
Ja.
-Jag satte precis på den. -Jag ska visa dig en sak.
Inuitmagi.
Så här gör de i Alaska i kylan när de vill åka fortare.
Kolla.
Det blir ett tunt isskikt.
Kom igen, killar!
Iversen!
-Ser du cirrusmolnen där i norr? -Nej, kapten. Jag ser bara solsken.
Iversen!
Hundarna känner lukten av land. Sakta in.
Iversen, stanna!
Stopp!
Akta dig.
Okej.
-Du klättrar ner. -Okej.
Fan också.
-Jag ser honom. Det är Bjørn. -Ta repet bara.
Okej.
Jag hämtar honom.
Gick det bra?
Kom upp så drar vi upp släden.
-Lämna hunden. -Jag ska hämta honom. Vänta.
Nej!
Enligt mina beräkningar
har jag förlorat hundmat för två veckor,
hälften av vårt te och en dunk fotogen.
-Och Bjørn, kapten. -Det är bara en hund.
Att ta med dig var en risk, men jag trodde att din armébakgrund
betydde att du hade disciplin nog att följa order.
Förlåt, kapten.
Imorgon är vi i alla fall över istäcket.
Kom igen!
Här.
Kom igen. Nu!
Kom igen!
Så ja.
DAG 48
Kapten, får jag ställa en personlig fråga?
Varsågod.
Varför gör du det här?
Varför fortsätter du med sånt här på såna här platser?
I princip ensam riskerar du livet.
Har du inte…
…någon som väntar på dig där hemma?
Det vi gör…
Man måste resa lätt.
Man kan inte ha tankarna 2 000 mil bort.
Varför gör du det här då?
Varför gör folk saker? Varför är du mekaniker?
-Jag var bara bra på att laga motorer. -Exakt.
Vad sa de till dig när du hoppade på i Reykjavik?
Jag vet att det har med USA att göra.
De gör anspråk på mark.
Men ärligt talat lät det bara spännande att åka till Grönland med er.
Åka på en riktig expedition.
Det är okänd mark, Iversen.
Amerikanerna hävdar
att det finns en kanal mellan toppen på Grönland och resten av landet.
Men det är inte bevisat.
-Det är viktigt. -Jag förstår.
Du kan bli berömd, Iversen.
Skulle jag bli berömd? Damerna lär inte ställa sig i kö.
Ett steg i taget.
Först måste vi ju hitta den.
PEARY-KANALEN, PEARY LAND
Hej. Vad heter du?
-Vad är det? -Jag hittade dem på skeppet.
Ja.
Man glömmer.
Hon ser söt ut. Snäll och betänksam.
-Jag kallar henne fröken Ömhet. -Har du döpt henne?
-Fröken Ömhet. -Vad är det för namn?
-Hon här då? -Den lilla som ler?
Lilla fröken Solstråle.
-Hon skulle skratta åt mina skämt. -Och sitt namn.
Är det någon du dras till, kapten?
Jag gillar den här. Heter hon nåt?
Inte än.
Då döper jag henne till Naja.
Ja, det är Naja.
Då så.
Om ingen här närvarande känner till några hinder,
ska du och Naja höra samman från och med idag.
Amen.
Kom igen!
-Har du den? -Jag har den.
Så ja.
MYLIUS DAGBÖCKER?
Kom igen.
Fick du nåt?
Nej.
Jag såg inte så mycket som en fågel.
Ingen mat åt hundarna.
-Vad har du gjort med den här? -Vad?
Den här.
-Jag har inte gjort nåt. -Det måste du.
Den funkar inte längre. Är du en fullständig idiot?
-Vi är körda utan den. -Kapten, jag…
Laga den.
Utan Primusköket är vi så gott som döda.
-Förstår du det? -Kan du skicka kannan?
Det blir halva ransoner framöver.
Packa om släden.
Kom nu, Iversen!
DAG 84
Vi måste rätta till vår kurs lite.
-Kapten. -Ja, Iversen.
Sjung ut.
Vi har ingen proviant.
-Finns det någon punkt då vi… -Då vi vadå?
-Accepterar att… -Att vi är slagna, Iversen?
Vill du ge upp? Är det för tufft?
-Längtar du hem? -Nej, kapten. Det är…
Vi har en karta. Vi hittar platsen, men inte om vi står här och pratar.
-Jo, men… -Vi är tillbaka på Alabama innan augusti.
Vi gör oss av med en släde.
Iversen. Iversen, titta.
Vad är det?
Det är ett röse.
Du har rätt.
Kapten. De har varit här.
De har varit här, kapten. De slog läger här.
Pemmican.
-Och soppa. Kolla här. -Vänta.
Den 8 augusti 1907.
"I brist på mat till oss själva och hundarna
måste vi bege oss till kusten där det finns djur att jaga.
Vi har 95 mil kvar tillbaka till skeppet."
De hade ingen mat, men de lämnade det här.
"Vi upptäckte och lämnar bevis i röset på att Peary-kanalen inte existerar.
Navy Cliff och Heilprin Land sitter ihop. Därför är vi nästan klara.
Vi hoppas att vi når skeppet i september, med eller utan hundar.
Löjtnant Mylius-Erichsen,
ledare för Danmarksexpeditionen till nordöstra Grönland."
Peary och amerikanerna hade fel.
-Där har vi det. -Där har vi det.
Det var för det här vi kom.
Visst är det vackert?
Vackert.
Jag fattar inte riktigt varför det här är så viktigt,
men att se dig le och skratta, kapten…
Grönland är ett land.
USA har inget att hämta här.
Danmark ska tacka dig, Iver Iversen.
Nu ska vi fira. Värm på den där soppan.
Nu kan vi åka hem, Iversen.
Som att gå från Rom till Moskva i jakt på en hög stenar.
Vad sa du?
Det var det killarna på skeppet sa.
Nu kan du sätta dem på plats.
Hem till Alabama.
Och sen hem ljuva hem.
DAG 132
Kan vi äta levern, tro? Resten är bara skinn och ben.
Är den inte giftig?
För att den dog av utmattning?
Nej, inte värt risken.
Men vad händer om man sätter en silversked i något giftigt?
-Den skiftar färg. -Just det.
Tyvärr har vi inget silver.
-Har du silver? -Det har jag.
Vad är det?
-Vad är det? -Du hade ju ingen där hemma.
Du sa att du reser lätt.
Det var en gåva.
Okej, då testar vi.
Hur ska det bli?
-Jag minns inte. -Nej, inte jag heller.
-Ska det bli grönt? -Om det är giftigt?
-Ja, jag tror det. -Det stämmer nog.
-Det är inte grönt. -Det är mer brunt än grönt.
Definitivt inte grönt.
Fan också.
Jävla hundar!
Fan!
Kapten! Sträck hit handen.
Gick det bra? Jag fick den.
Det är okej.
Tänk att det här var det enda som gick sönder.
Okej.
Det blir bra.
Fryser du, kapten?
Att bli av med två hundar så.
Det var vår chans.
-Vad? -Björnen.
Precis som vi.
Hungrig på kött.
Jag saknar dem.
Vilka?
Kvinnor.
Jag också.
Inte på det viset. Jag saknar kvinnligt sällskap.
De är annorlunda. Deras röster, deras lukt.
Jag saknar deras skratt.
När jag var sexton och skulle ta värvning
frågade min farfar om jag ville följa med till hamnen i Köpenhamn.
Jag följde med för att titta på båtar.
Jag tog med lunch till oss båda.
Han hade andra planer.
Han ville se till att jag var redo att segla.
Jag skulle "bli en man", sa han.
Han tog mig till hordistriktet för att lära mig om kvinnor.
Så att jag inte skulle skämmas på resan.
Jag bara hängde med.
Jag hamnade hos en äldre kvinna.
Jag måste säga att hon lärde mig ett och annat.
När jag var sexton tog pappa med mig till sjukhuset.
Till könssjukdomsavdelningen.
Han ville visa mig hur illa det kan gå om man beter sig på det viset.
Det var jävligt äckligt.
Kapten?
Vad gör du?
Kapten, sluta. Vad gör du? Sluta.
Vad gör du?
Vi måste resa lätt om vi ska klara oss.
Vi lämnar allt som inte är livsnödvändigt.
Vi har över 30 mil kvar till skeppet.
DAG 164
Vi måste över här.
Va?
-Kan vi inte gå runt? -Vi hinner inte.
Vi får bygga ett röse.
Du tror inte att vi klarar det.
Gör vi inte det är allt förlorat.
Om vi lämnar beviset och våra dagböcker här i ett röse kan någon hitta dem.
Bra.
Iversen.
Vi klarar det.
Det här var Mylius-Erichsens öde, va?
Kom nu.
Vad är det?
Ingenting.
Jag måste bara vila en liten stund.
Upp med dig. Kom igen.
Kom igen. Upp med dig.
Upp med dig.
Titta.
Det är Alabama!
-Vi är tillbaka! -Vi är tillbaka!
Vandrarna är tillbaka.
Ring i klockan!
-Den är på land. -Va?
Masten är på land.
Var är mitt skepp?
Jag vet inte.
De har byggt en hydda med delar av skeppet.
Hallå?
-Hallå? -Hallå?
Nej.
Nej, de har åkt ifrån oss.
Nej!
Åkte ni bara därifrån?
Vi hade inget val.
Alabama hade blivit förstört av isen. Vi var tvungna att resa när vi kunde.
Vi lämnade mat för minst ett år.
-Vi får be för att de klarar sig. -De vill ha mer än böner.
Är det inte så att ni ber regeringen att betala för räddningsresan?
Löjtnant Laub, det var inte er första resa till Nordpolen, eller hur?
Nej, det var min fjärde.
-Och löjtnant Jørgensen? -Det var min fjärde också.
Vem är den här Iver Iversen?
Vår mekaniker.
-Han står inte med på besättningslistan. -Nej, han mönstrade på i Reykjavik.
Varför valdes en mekaniker att följa med Mikkelsen på den andra slädfärden?
-Han anmälde sig som frivillig. -Frivillig?
Hade han erfarenhet som polarutforskare?
Nej.
Det var första gången han var vid Nordpolen.
Så tre döda första gången, och två döda till vid räddningsförsöket.
Vi har inga bevis på att de…
Bevis? Ingen kommer nånsin hem med bevis.
Ni visste båda två att chanserna att lyckas var minimala.
Speciellt eftersom ni lät en oerfaren gröngöling
anmäla sig som frivillig för ett dödsuppdrag.
Jag kan inte godkänna fler utgifter på ett meningslöst uppdrag.
-Vi vill inte slösa med statens pengar. -Ursäkta!
Vi räddades av ett valskepp. Vi kanske kan utlysa en belöning.
Tack, löjtnant.
DAG 242
Det ordnar sig.
Gör det?
Det kommer ett skepp.
-Jag fattar inte att de lämnade oss. -Exakt.
Hur kunde de lämna oss? De plockades upp av ett passerande skepp.
Det kommer att hända oss också.
-Om det inte gör det? -Det gör det.
De tror att vi är döda.
De tror de inte alls.
På sensommaren nästa år kommer det ett skepp.
Har du vykortet?
Tänk om de kunde se oss nu.
Bra att de inte kan det.
Vad skulle du göra om en flicka kom mot oss nu från andra sidan isen?
-Det kommer inte att hända. -Nej, men om.
-Hur skulle det gå till? -Jag vet inte.
I en luftballong kanske.
Som Salomon Andrée.
-Är det han som försvann? -Ja. Jag har träffat honom.
Jag var femton.
Jag gick hela vägen från Köpenhamn till Göteborg.
Han skulle flyga luftballong till Nordpolen.
-Jag ville åka med. -När du var femton?
-Han måste ha blivit glad att se dig. -Han sa att jag var för ung.
Men han betalade för min tågbiljett hem till Köpenhamn.
På sätt och vis räddade han mitt liv.
Titta vad jag hittade.
-Men den är trasig. -Vad synd.
Jag ska se.
Så där.
Iver.
Ja?
Vi måste tillbaka.
Till röset. Vi måste hämta dagböckerna och bevisen.
Om en björn hittar dem…
-Vi borde inte ha lämnat dem. -Nu?
Vi måste hinna tillbaka innan isen smälter igen.
Menar du det?
-Kapten. -Ja?
-Ska vi lämna en lapp? -Nej, Iver.
Vi är ju tillbaka innan isen lossar.
-Ja, men det är 30 mil i var riktning. -För Guds skull, kan vi inte bara åka?
Tänk om det är sant.
Det är det inte.
Men tänk om det är det.
Det är det inte.
Det finns sanning i alla drömmar.
Jag hoppas för din skull att mina drömmar inte är sanna.
Jag kunde inte åka tillbaka.
Tänk om vi kom till Köpenhamn. "Ni är tillbaka!"
"Bravo. Var är arbetet?"
"Jag beklagar. Det blev uppätet av en björn."
Vad pinsamt.
DAG 439
Nej.
Skit också. Nej.
Nej!
Vad gjorde det här?
-Jag vet inte. -Inte?
Jag vet inte.
En björn.
Ja.
Det finns sanning i alla drömmar, Iversen. Det finns sanning i alla drömmar.
Ser du?
Är det…?
Det är inte möjligt. Är det där…?
Är det bilen?
Danmarksexpeditionens bil?
Det är en Crossley.
Det är inte klokt.
Det är en Crossley.
DAG 471
-Akta stenen där. -Ja.
Kapten.
-Vad är det? -Kapten, det är nån här.
Hallå?
"23 juli 1911."
"Vi letar efter…
…Ejnar Mikkelsen."
"Inga tecken."
"Joseph Motzfeldt."
"Bergen."
Det kunde vara värre.
Säg det då.
Vad ska jag säga?
Jag säger bara att det kunde vara värre.
Vad skulle ha varit värre?
Jag säger bara…
-Om vi… -Var inte uppstudsig.
Jag vet vad du vill säga.
Ja, vi borde ha lämnat en lapp, för fan.
Ministern, när sjömannen hittade hyddan var dörren igenspikad.
Så lämnade vi den inte. Nån har varit där.
Ja, hyddan.
Kan vi gå medan vi pratar?
Absolut.
-Jag vet att ni är mycket upptagen. -Upptagen?
Tack. Ja, hela landet verkar gå med tiggarskålen.
Sen har vi problemet med Grönland.
Vi måste övertyga våra landsmän
att det är lönsamt att ha kvar de fördömda kolonierna.
Fast det inte är det.
Samtidigt ska vi övertyga världen om att vi fortfarande har kontroll där.
-Har ni ont? -Jag klarar mig.
Bra. Men det här med att rädda Mikkelsen…
Vi uppskattar och förstår hur viktigt hans arbete var, så klart.
Amerikanerna är desperata. De sticker små flaggor överallt i isen.
Den där Peary har gjort anspråk på själva Nordpolen.
Så kan vi ju inte ha det.
Jag är säker på att kaptenen hittade bevis.
Det kan ni ju inte veta.
Ni vet inte heller vart på den stora ön vi ska skicka räddningstruppen.
-Jag vet att det är svårt… -De klarar inte ett år till.
Om vi inte skickar ditt ett skepp innan det fryser igen
offrar vi inte bara dem utan hela Grönland.
Vi erbjuder redan en generös belöning. Mer kan jag inte göra.
Jag är ledsen, löjtnant.
Tiden är ute.
-Skulle du göra det? -Jag vet faktiskt inte.
-Det är olikt dig. -Vad?
Att inte veta vad du tycker.
Kan vi låta bli att prata om det?
Det är ett lite…
…dystert ämne.
Är det här vår första jul här i hyddan?
Andra.
Andra?
Ja, andra i hyddan. Tredje på Grönland.
-God jul, Iver. -God jul, kapten.
Jag ska säga en sak som jag är säker på.
Om man fortfarande hade händer, skulle jag…
Eller fingrar i alla fall.
Det är jobbigt att prata om och tänka på,
men det är händerna som skiljer människor från djur.
Det är med händerna vi gör saker som djur inte kan göra.
Om jag blev av med händerna innan jag dog?
Inga händer.
Ja, då… Då skulle jag gärna äta upp dig.
Får jag bara säga…
Så…
För hoppet.
DAG 793
Går det bra, kapten?
Här!
Hallå!
Det är ingen fara.
Naja?
Jag har saknat dig så mycket.
Jag också.
Kapten, det är kallt här ute. Kom in igen.
Mår du bra?
Kapten, har du…?
Ja, just det.
Irriterande liten grej.
Var det här värt det?
Var det här vad du ville?
De finns väl fortfarande tid?
För ett skepp?
Ja.
Nån kan komma.
Isen är väl inte helt ogenomtränglig än?
Jag ska titta i alla fall. Vattnet har kokat.
Jag är orolig för honom.
-Han verkar må bra. -Ja, han verkar.
Alla kan verka må bra.
Men på insidan…
Han är inte som vanligt.
Han verkar ha tagit det hårt.
Han verkar skylla på mig för att vi missade skeppet.
Vi får hålla ett öga på honom.
Det får inte bli för mycket.
-Tror du på spöken, kapten? -Spöken?
Menar du…döda människor som kommer tillbaka?
Var inte dum.
Jag träffade farfar förut.
Din farfar?
Här?
Nej, uppe på kullen.
Vad menar du med "träffade"?
-Kände du att han var där? -Nej. Jag vet inte.
Jag tror att han kan ha dött medan vi har varit här.
Det behöver inte betyda att han är död.
Nej, kanske inte.
Förlåt. Jag är ledsen.
-Jag menade inte… -Nej.
-Om jag kan göra nåt… -Jag vet.
Du är alltid här.
Tänk om du aldrig kommer hem.
Du hade allt.
-Vi skulle ju gifta oss. -Jag hade inget val.
-Jag såg inget alternativ. -Nån annan kunde ha gjort det.
Ingen annan kunde ha gjort det.
Jag vet inte varför, men det var tvunget att det var jag.
Iver, då? Hade han nåt val?
Han anmälde sig som frivillig. Han kände till faran.
Du vet väl att ingen kommer att rädda er?
-Jag vet. -Du vet det, va?
Jag borde inte ha åkt.
Förlåt.
Vad är det?
Det är den där. Den är så motbjudande.
-Får jag titta? -Nej.
Ut härifrån.
Iver?
Iver!
Nej.
Förlåt.
-Stick hål på den. -Va?
Stick hål på den.
-Skojar du? -Snälla.
Vi går in.
Okej. Då så.
-Okej. -Ja.
Rör dig inte.
-Gör det bara. -Okej.
Tre,
två,
ett…
Ja!
God morgon, kapten. Du har sovit i många timmar.
Jag drömde att jag var hemma.
Så trevligt för dig.
Hur går det med halsen?
Okej.
Jag drömde också. Jag skäms nästan för den.
Du valde ju henne,
men igår natt valde hon mig, om du förstår vad jag menar.
Såg du spåren utanför?
Jag ska titta. Det kan ju vara en kanin.
-Jag vill inte veta. -Det var bara en dröm.
Jag vill inte veta.
Jag ska döda honom.
Du tog henne!
Kapten.
Sluta!
-Hon var min! -Det är okej.
-Min! -Det är okej.
Det är inte på riktigt.
Lugna ner dig. Det är inte på riktigt.
Nej.
-Lägg ner det. -Gör det inte!
Det är inte på riktigt.
-Lugn. -Gör det inte. Det är inte på riktigt.
Det är inte på riktigt.
-Gör det inte! -Lägg ner geväret.
-Ejnar, sluta! -Det är inte på riktigt.
-Lägg ner det! -Sluta! Nej!
Bara…
Är jag galen? Jag kan inte…
Förlåt, Iver.
Glöm det.
Okej?
Hur mycket mat har vi kvar?
Nästan ingen.
-Ammunition? -Vi hade två rundor.
Ser du nåt?
Nej.
Det är en björn!
Var är geväret?
-Det är i förrådshyddan. -Va?
Väsnas.
Gick den, tror du?
Jag vet inte.
DAG 865
Iver?
Iver.
Björnen.
-Ja? -Ja.
-En chans. Ett skott. Missa inte. -Okej.
Ett, två, tre.
Okej. Hej.
Ge mig vapnet.
Ni är trygga.
Det är ingen fara. Nu ska ni få komma hem.
Vad är en upptäcktsresandes allra viktigaste uppgift?
När man reser till okända länder och upptäcker nya delar av världen
måste man skriva ner sina upptäckter och se till att bevisen kommer hem.
Även om du själv inte gör det.
Annars är allt bortkastat.
Blod, svett och tårar för ingenting.
Till skillnad från Danmarks ärade presskår
har vi i Danmarks regering aldrig haft ett tvivel
att kapten Mikkelsen skulle komma hem.
Vi spelade också en roll i vår danske hjältes hemkomst.
Vad mycket folk.
Du vet det där skeppet…
Titanic?
Kan du tänka dig att det sjönk?
Du ville ju jobba på det.
Tur.
Jag har alltid haft tur.
Nej.
Det är jag som har haft tur.
Det är din förtjänst att jag står här.
Tack, Iver.
Med hjälp av bevisen som hemfördes av kapten Ejnar Mikkelsen
erkänner Förenta staterna härmed
att Peary Land inte är en ö, utan en del av Grönland.
Iver.
-Ja. -Står det en kvinna där borta?
Ja.
Kapten.
Kapten?
Kapten.
Det är med stor glädje…
Gratulerar, mina herrar.
Tack.
…att vara den första som välkomnar hem männen som gjorde det omöjliga.
-Det här är Iver. -Iver Iversen.
-Trevligt att träffas, fröken… -Holm.
Naja Holm.
-Trevligt att träffas, fröken Holm. -Detsamma.
Kapten Ejnar Mikkelsen och Iver Iversen.
Gå nu. De väntar på dig.
De är tillbaka, jag lovar.
-Ministern. Iver Iversen. -Tack.
EJNAR MIKKELSEN OCH NAJA HOLM GIFTE SIG ETT ÅR SENARE
HAN ÄGNADE HELA SITT LIV ÅT GRÖNLAND
IVER IVERSEN SATTE ALDRIG FOTEN PÅ NORDPOLSOMRÅDET IGEN
EJNAR OCH IVER FÖRBLEV VÄNNER HELA LIVET
EFTER BOKEN "FARLIG TOMANDSFÆRD" AV EJNAR MIKKELSEN
Undertexter: Sara Palmer