Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX STAND-UP KÜLÖNKIADÁSA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hölgyeim, uraim és mindenki, hadd halljam a tapsot!
Köszöntsék a színpadon Ali Wongot!
Hát sziasztok!
Szeretünk, Ali!
Köszönöm! Köszi szépen!
Tudjátok, rettentően zavar, és borzasztóan irigykedem arra,
hogy amikor egy férfi
jelentős sikereket ér el komikusként,
hirtelen randizhat modellekkel,
színésznőkkel és popénekesekkel is.
Az egyik kedves barátnőm valószínűleg az egyik legjobb komika
az egész világon.
És immáron másfél éve
párkapcsolatban él
egy bűvésszel.
Azt mondtam neki: „Oké, te tudod, csajszikám,
de legalább jó bűvész a srác?”
„Van annyira jó bűvész,
mint amilyen jó stand upos te vagy?”
Rákerestem a faszira, és két csillagra értékelték.
Ezzel kell megelégednie a legjobb női stand uposnak.
Egy közepesen szar bűvésszel.
Nőként hiába vagy gazdag, befolyásos és elismert,
a szerelmi életed nem követi ezt le.
Romlanak az esélyeid!
Úgy hallottam, ennek az az oka, hogy a férfiak berezelnek
a gazdag, befolyásos és elismert nőktől.
Mégis mi a franctól tartasz, mi?
Hogy ellenséges felvásárlás keretében bekebelezik a drágalátos pöcsödet?
Tuti, hogy az itteni pasik nagy részét
soha az életben nem szopta le olyan nő,
aki sokkal többet keres az illetőnél.
De hadd mondjak valamit!
Igazán lenyűgöző érzés, rendben?
Úgy bizony.
Miért is ne lenne az?
Ha képes volt kiharcolni a pénzt, a hatalmat és a megbecsülést,
akkor jó lehet a mintafelismerésben, nem?
Ezek univerzális készségek.
Érezd magad szerencsésnek,
kiváltságosnak és áldottnak, és legyél baromira megtisztelve,
ha valaha is lesz esélyed arra, hogy leszopja a farkadat
egy olyan nő, aki jobban keres nálad!
Ugyanis az ezernyi dolog közül,
amire ez a fontos nő fordíthatná az értékes idejét…
Bizony.
Várja őt a rengeteg feladat,
érdekesebbnél érdekesebb lehetőségek kopogtatnak az ajtaján,
de nem.
Ő úgy döntött, hogy letérdel eléd,
és inkább az évi 40 000 dollárt érő fütykösödet veszi torokra…
a Toyota Yarisodban.
De nem. Nem éltek vele.
Egyetlen férfi sem tudja itt, hogy milyen érzés lehet
ráélvezni egy milliomos csaj arcára.
Persze, szoptak már le.
De ejakuláltál már egy valódi amerikai elmére?
Úszkált már a spermád egy igazi ikon tekintetében?
Mélytorkozott már téged a nemzedék hangja?
Erősen kétlem.
Igen valószínűtlen, hogy van itt olyan férfi…
Hogy van itt olyan heteró férfi,
aki megtapasztalta már, milyen egy milliomos arcára élvezni.
Először is, hány önerőből lett milliomosnő van a világon?
És ebből a kis halmazból
hányan hagynák neked, hogy ráévezz az arcukra?
Összesen hárman vagyunk, oké?
És fogalmam sincs, ki lehet a másik kettő.
Szerinted Ellen hagyná, hogy az arcára élvezz?
Gondolod, hogy Oprah elhív Montecitóba, hogy összetaposhasd a zöldségeit?
Egyszerűen imádom,
ha ráélveznek az arcomra.
Imádom.
Ugyanis állati mocskos dolog,
de mégis baromi egyszerű.
Tényleg baromi egyszerű, főleg a szopással összehasonlítva,
ami fizikailag felemészti az embert.
Az a sok fuldoklás és könnyezés.
És ha igazán oda akarod tenni magad, akkor be kell vetned a borsőrlőt is.
Nem egyszerű dolog.
Amikor elmegyek masszíroztatni, a masszőz mindig azt kérdezi:
„Sokat ül a számítógép előtt?”
Mire én: „Nem, oboáztam az este.
Azóta nem tudok balra nézni.”
És az óriási energiabefektetés mellett,
szopás közben egy komplett performanszot is elő kell adnod.
Megállás nélkül hazudoznod kell.
„Sosem volt még ekkora farok a számban.
Imádom szopni a tököd, tocsogok tőle a nedvességtől.
Nyami!”
De kénytelen vagy hazudni,
hogy hamarabb elmenjen a csávó.
A hazugság felszabadít!
De amikor valaki ráveri az arcodra,
nőként mindössze annyit kell tenned,
hogy lelkes fejet vágsz hozzá.
Csak arra kell még odafigyelned,
hogy ne röhögd el magad…
miközben az a mamlasz ott terpeszkedik a mellkasodon,
és néz le rád, te pedig felnézel rá,
és csak bámulod őt abból az előnytelen szögből,
ahonnan úgy néz ki, mint Dzsabba, a nagy tokákkal.
Látod, hogy megszállta őt a Szentlélek.
„Nézz rám, anyuci, nézd, rám figyelj, nézz ide!”
A fiatal hapsikra különösen jellemző,
hogy nem bírják a gazdag, befolyásos és elismert nőket,
mert tisztában vannak vele, hogy nekik nem parancsolhatnak.
A fiatal pasik a laza csajokra buknak.
Ez fontos feltételük párválasztáskor, és szeretnek is felvágni vele egymásnak.
„Haver, összeszedtem valakit.
Nagyon laza a csaj.
Annyira laza a csaj, totál leszarja, mit csinálok.
Bármit megtehetek mellette, annyira halott legbelül.
Atom laza.
Olyan, mint egy hulla, csak csöcsökkel. Imádom.
Nagyon laza.”
Soha életemben nem vágytam laza partnerre.
Lazasággal nem lehet számlákat kifizetni.
Az unokaöcsém 25 éves, és együtt jár egy építésszel.
Istenem, egy igazán okos és érdekes lányról van szó,
aki sikeres és karizmatikus,
és családilag azt reméljük, hogy az unokaöcsém elveszi őt.
De ezen a héten felhívott, és azt mondta: „Tudod, Ali nénikém,
azt hiszem, szakítani fogok vele.
Igen, mert ő főnök a munkahelyén,
ezért szerinte rendben van, hogy nekem is parancsolgat otthon.”
Csak annyit mondtam: „Ó!
Hát,
ezt minden nővel át fogod élni.
Akár főnök az adott hölgy, akár alkalmazott vagy munkanélküli,
miután összeházasodtok, és gyerekeitek lesznek,
a feleséged parancsolgatni fog neked.
És te is tisztában lennél ezzel, ha néznéd a Házvadászokat.”
A Házvadászok egy sorozat az HGTV-n,
amiben egy házaspár
megpróbálja eljátszani azt, hogy közösen hoznak döntéseket.
Előadnak egy kamu sztorit, amiben megnéznek három házat,
a nézőknek pedig tűkön kellene ülniük.
„Vajon melyik házat fogják választani?”
Azt, amelyiket Barbara már kiválasztott magának, oké?
És Barbara, aki az idahói Boise városában lakik,
vagy bárhol is legyen, ahol felveszik ezeket a műsorokat,
ahol a házak hektáronként 5000 dollárba kerülnek…
Barbara nem gazdag, befolyásos és elismert.
De Barbara a női nemet képviseli.
És a nők elképesztően jól tudnak
roppantul irritálóan viselkedni…
és képesek vagyunk túszul ejteni a boldogságod és az önbecsülésed,
amíg meg nem kapjuk azt, amit kurvára megérdemlünk, oké?
Bizony.
Ez egy olyan szupererő, amit azért fejlesztettünk ki,
hogy ellensúlyozni tudjuk a keresőképességünk hiányát.
Úgysem parancsolhatsz egyetlen nőnek sem,
akkor miért nem választod azt a ribit, akinek király életbiztosítása van?
Pontosan tudom az okát,
hogy miért van sokkal több férfi stand upos a szakmában.
A rajongó puncik tehetnek róla.
Mi csak kacajbaszóknak hívjuk őket.
Ők azok a szegény, naiv hölgyek, akik nevetéskor a cerka bűvöletébe esnek.
A rajongó puncik motiválják az embert,
mert ők mind fiatalok, szexisek és izgalmasak.
A rajongó punci remek jutalom egy stand upos számára.
A rajongó fütykösök viszont
halálosan ijesztőek.
Bármilyen férfi, aki megnéz, és odafigyel a mondanivalómra,
majd arra gondol magában: „Hű, mennyire megbasznám…”
az egy pszichopata őrült.
És elképesztően jó az ízlése.
A rajongó fütyinek nem az a célja, hogy nekem örömet szerezzen.
Ő inkább lenyírná a fanszőrzetem,
hogy parókát varrjon belőle az antik játékbabáinak.
Ezért nem látni annyi női komikust.
Nem jár érte jutalom,
csakis veszély és bűnhődés.
Rengeteg férfi komikus barátom hetyeg állandóan mindenféle nőkkel.
Csodaszép, gyönyörű nőkkel, akiket mind priviben szedtek össze.
Privát üzenetben.
Sosem nézek rá a privát üzeneteimre.
De ha mégis, csak azt nézem meg, hogy a Sanrio, a Hello Kitty tulajdonosa
elküldte-e már nekem a szponzorációs ajánlatát.
Komolyan.
Várom!
Tökre illek a profiljukba, és tetszenek a szarságaik.
Kéne egy Gudetamás pizsama.
Kéne abból a radírból, aminek rágógumi illata van.
És akarom azt a rágót is, aminek radír íze van.
Mindenre igényt tartok.
De nem.
Az én postaládám dugig van
horrorfilmből szabadult idióta fazonok üzeneteivel.
És ezeknek a fasziknak mindig nulla követőjük van.
Ismertek olyan embert, akinek nincsenek ismerősei?
Sosem ajánlják fel, hogy elvinnének vacsorázni,
vagy kinyalnák a puncimat.
Csak lefejezéssel fenyegetőznek, ha nem szagolhatják meg a lábamat.
Kész gyalázat, tudjátok?
Nagyon bosszant engem ez a minőségbeli különbség
a rajongó puncik és a rajongó fütyik között.
Szörnyű érzés ez
egy magamfajta nőnek.
Én ugyanis azon kattogok,
hogy meg akarom csalni a férjem…
a nap minden percében.
Még nem tettem meg… egyelőre.
Nem azért, mert olyan jó ember lennék,
hanem mert egyszerűen nem kaptam megfelelő ajánlatot.
Az anyukám nem érti ezt.
Számára ismeretlen az az érzés, hogy valaki vágyjon a félrelépésre,
ugyanis ő egy bevándorló, aki 1940-ben született.
Az ő világa sokkal szűkebb az enyémnél.
Anyám egész élete folyamán csak két férfival folytatott eszmecserét,
a bátyámmal és az apámmal.
Ennyi.
Ezzel szemben én már találkoztam a Bosszúállók teljes szereplőgárdájával.
Bírnám, ha mind rávernék az arcomra.
Azt hiszem, utolért a kapuzárási pánik.
A két császármetszésem és a családfenntartó szerep
egy 50 éves férfit csinált belőlem.
Pár éve végbéltükrözésem is volt.
Ötvenes faszik küzdenek ilyesmivel.
Úgy történt az eset,
hogy elképesztően felpuffadtam, méghozzá igen rövid idő alatt.
Annyira súlyos volt a helyzet, hogy azt hittem, terhes vagyok…
már megint.
Csináltam egy tesztet, negatív lett.
Erre a nőgyógyászom aggódni kezdett,
mivel ezek petefészekrákra utaló tünetek,
ami örökletes a családunkban.
Elküldött egy CT-vizsgálatra, és meg is jöttek az eredmények.
Azt mondta nekem:
„Oké, Ali.
Nos, az a jó hírem van,
hogy nincs petefészekrákod, oké? De…
a rossz hírem az, Ali,
hogy tele vagy szarral.
Ne röhögj, Ali! Elég! Ez komoly dolog, oké?”
A radiológus azt írta a leletre:
„Figyelemre méltó eredmények.”
Amit magamban úgy értékeltem, mintha csillagos ötöst kaptam volna.
De az orvosom nem értett egyet.
Ha a radiológus azt írja: „Figyelemre méltó eredmények.”,
az valójában azt jelenti:
„Te jó isten,
nem értem, hogy képes ez az apró vietnámi anyuka
egy egész futballpályányi kakit így elraktározni magában.
Még sosem láttam ilyet az egész pályafutásom alatt,
és első dolgom lesz lefotózni a radiológus barátaimnak.”
Így hát hívtak egy gasztroenterológust.
Láttam, ahogy megnézi a leleteimet,
és megváltozik az arca.
Aztán felém fordult, és azt monda:
„Miss Wong, bocsásson meg, amiért így megdöbbentem ön előtt.
Ez rettentő amatőr volt tőlem.
Tisztában vagyok vele, hogy ön kicsoda.
Kérem, ne mesélje el a színpadon, milyen fejet vágtam az előbb!”
„De azt el kell ismernem, hogy nagyon aggasztó, amit látok.
Egészen a vékonybeléig elér a szorulása,
és majdnem biztosra veszem, hogy van magában egy csomó,
ami valószínűleg egy daganat, és ez okozza az elzáródást.
Meg kell tükröznünk a végbelét, hogy lássuk, mi a helyzet odabenn.”
Azt kérdeztem: „Minek? Most csináltak CT-vizsgálatot.”
Mire ő: „Igen,
valóban azért csinálunk CT-vizsgálatot, hogy belelássunk a test belsejébe,
de a lézerek nem tudtak áthatolni a testében rejlő szartengeren.
Lepattantak és visszaverődtek a gépbe, ami azóta sem tér magához, szóval…
fel kell dugnunk egy kamerát
a fenekébe.”
Nagyon ideges voltam.
De akkor még nem tudtam, hogy közvetlenül a beavatkozás előtt
propofolt fogok kapni.
És meg kell hogy mondjam, kétgyermekes dolgozó anyukaként…
amiatt az egyetlen órácska kábulatban töltött pihenő miatt…
megérte híradósokat engedni a seggembe.
Igazán pompás volt.
Mikor magamhoz tértem, egyből azt gondoltam:
„Kérek még egy végbéltükrözést!”
Kiderült, hogy a beleimnek semmi baja,
és a forgalmi dugó okozója az lehetett,
hogy azon a nyáron forgattuk a Mindig csak talán című filmet.
Jaj, köszönöm!
Igen, tényleg nagy dolog volt. Ebben a filmben voltam először társíró,
miközben én voltam a főszereplője is.
Napi 12 órákat dolgoztam rajta,
hat héten keresztül minden egyes nap.
És olyan elfoglalt voltam,
hogy kakálni is elfelejtettem…
hat héten keresztül.
A filmet Vancouverben és San Franciscóban forgattuk,
és nincs róla semmilyen emlékem, hogy szartam volna ezen városokban.
Szimplán megfeledkeztem róla.
Egy férfival ilyen sosem fordulhatna elő.
Férfiak, ti sosem felejtenétek el, hogy szarjatok egy nagyot.
Soha.
Hogyan is felejthetnétek el? Minden reggel szertartást tartotok,
hogy megidézzétek a szart.
Reggel nyolctól fél kilencig ültök a budin.
Viszitek a kis olvasnivalókat,
a spermátokat meg szénné égeti a golyóitokon pihenő iPad akkumulátora.
A leghúzósabb idősávban telepedtek oda,
amikor a családnak szüksége lenne rátok és a fürdőszobátokra is.
Folyton oda menekültök a valóság és a felelősség elől.
Túl beszariak vagytok énidőt kérni a feleségeitektől,
ezért passzív-agresszív módon elveszitek azt magatoknak,
és kiüldözitek az asszonyt meg a gyereket a fürdőszobából
az önző szarotok szagával!
A nők nem ilyenek, oké?
Bennünk több annál a bűntudat és a szégyen,
minthogy ott üljünk reggelente, rituálisan megidézve a kakát.
Hozzánk magától jön a szar
a nap legalkalmatlanabb pillanatában.
Miközben egy megbeszélésen ülünk,
vagy éppen a harmadik Netflix különkiadásunkat rögzítjük.
De amikor megérzed, hogy előbukkan a teknős feje,
akkor összerántod a farpofádat,
és visszaszívod a kakit
a nagylelkű, szerető, önfeláldozó lelked mélyére.
Egy idő után viszont muszáj kiengedni,
de akkor már vészhelyzet a dolog.
Egy nő csakis akkor ürít, ha már vészhelyzet áll fenn,
és ezért néz ki úgy minden nyilvános női vécé,
mint egy posztapokaliptikus zombi rémálom,
amiben vér borítja a falakat, és pizza forog a lemezjátszón.
Az elmúlt hét év során gyökeresen megváltozott az életem.
Hét éve halálra szekáltam a pasimat, hogy végre megkérje a kezemet.
Minden nap azt duruzsoltam neki:
„Mikor kéred már meg a kezem, mi?
Nem fogok örökké várni!
Mindenki ezt a puncit akarja.”
Senki más nem akarta ezt a puncit,
de kénytelen voltam tündérmeséket bevetni,
hogy nyomatékosítsam az ultimátumot, oké?
Hihetetlen, de teljesült a kívánságom.
Megkérte a kezem, összeházasodtunk.
Vettünk egy házat és lett két gyerekünk.
Hét évet ugorva a jelenbe, már a következőt gondolom:
„Nem tudom, miért kellett ez.”
Szerintem az történhetett, hogy abban az időben
a jövőm a szórakoztatóiparban rendkívül bizonytalan lábakon állt.
Kemény időket éltem.
Torokcukorka volt a desszertem.
Szomorú volt.
Bepánikoltam.
Arra gondoltam: „Nem tudom, boldogulok-e egyedül ezen a világon.
Jobban teszem, ha kelepcébe csalom ezt a Harvardon végzett fickót,
hogy ne végezzem hajléktalanként.”
De azóta rájöttem,
hogy boldogulok egyedül is.
Szóval, most szívesebben lennék egyedül.
Kizárólag a többi házas, családos ember tudja átérezni
azt a mélyről jövő irigységet, amit a szinglik iránt érzek, oké?
Fel sem fogjátok, milyen szabadok vagytok.
Nyugodtan betéphettek délután kettőkor,
és elmehettek az akváriumba, bámulni az úszkáló medúzákat.
Nem kell óriási táskákat cipelnetek, tele kekszes zacsikkal és játékmobilokkal.
Elindulhatsz annyi cuccal, amennyi épp a zsebedben van.
Ti, szinglik nem tudjátok, milyen hidegen enni a quesadillát,
amit a kölyköd leejtett a földre,
és egyszerűbb bevenned a szádba,
mintha elvinnéd a kukáig,
ami közben újra és újra azt ismételgeted magadban,
hogy a gyermekbántalmazás illegális!
Szinglik, ha ti romantikus kapcsolatban vagytok valakivel,
de aztán hirtelen az illető felfedi
egy olyan tulajdonságát, amit nem kedveltek,
akkor szimplán leléphettek.
Másik városba költözhettek, és örökre elfelejthetitek a hülye fejét.
Ugyanis ti nem tettetek fogadalmat a nagymamátok és a kollégáitok előtt,
és nem kértetek nászajándékként Insta Potot a barátaitoktól.
Nem egyesítettétek a génjeiteket emberi lényekben, akik azt kérdezgetik:
„Hol van apu?”
A szingliknek nem kell játszódélutánra járniuk,
ami lényegében egy vakrandi, amit a gyermeked intézett neked…
valami random picsával, akivel nem találod az összhangot.
A szingli embereknek nem kell csak azért jóban lenniük az anyjukkal,
hogy át tudják őket hívni bébiszittelni.
Nem kell mosolyognotok,
és meghallgatnotok a kéretlen nevelési tanácsokat
egy olyan nő szájából, aki leszart titeket gyerekkorotokban…
pár órányi Bridgerton családért, hogy újra élőnek érezzétek magatokat.
Ahogyan minden szingli, egyszer én is voltam szabad, oké?
Aztán idióta fejjel rávettem a fickót, hogy zárjon engem börtönbe.
Azóta a monogámia fogságában vagyok, és nem tudok kiszabadulni belőle.
A monogámiának addig volt értelme, amíg 40 éves korukig éltek az emberek.
Bizony. Én 39 éves vagyok,
így ha azt mondanád nekem, hogy még egy évet ki kell bírnom,
azt mondanám: „Oké, az menni fog.
Masztizhatok még egy évig Aquamanre, nem gáz.
Nem nagy ügy.”
De mivel ázsiai nő vagyok, ezért 95 éves koromig fogok élni.
És ez nem valamiféle vicc, oké?
Ez statisztikailag valószínűsíthető.
A férjemmel egyidősek vagyunk.
Ő valószínűleg 85 évesen fog meghalni.
Szóval, 85 és 95 éves korom között jön el,
amikor erkölcsileg újra belefér, hogy más emberekkel dugjak.
Az túl késő.
Ugyanis az ázsiai nők 75 évesen végérvényesen bagollyá változnak.
Tudjátok, miről beszélek.
A tetovált szemöldökük zöldre változik, meg ilyesmik.
A maradék hajukat szarrá daueroltatják, hogy lobogjon, mint egy samponreklámban.
Marokszámra eszik a szárított jujubát,
és egész nap pehelydzsekiben mászkálnak.
Én most akarok baszni másokkal…
mielőtt még átváltoznék napellenzős herezacskóvá.
Hetyegnél velem egyet?
Szívesen megdugnál?
Akkor két héttel előtte szólnod kell, oké?
Adnod kell egy kis időt, hogy elmehessek bevásárolni
új fehérneműkből.
Az elmúlt tíz évben ugyanazzal a pasival voltam.
A bugyijaim úgy néznek ki, mint a patkányok uzsonnája.
A nyomorultak jelmezeihez tudnám hasonlítani, oké?
Mint egy kalózhajó kopott vitorlája.
A gumírozás? Annak annyi.
Az ágyékrésze nagyjából tíz centivel lóg a picsám alá,
mint egy függőhíd az Indiana Jones filmekből.
Mint egy kényelmes kis függőágy, oké?
Kúrni akarsz velem? Szólj előre!
Előtte el kell szaladnom a boltba megvenni az akciós saját márkás bugyikat.
Bármi jó, ami le van értékelve.
A mai társadalmunkban
az angol szótárakban nincs saját szava a férfi szeretőknek.
Ennyire tabunak számít nálunk a nőknek csalni a férjüket.
Az egyetlen hasonló kifejezés, amiről hallottam, a spanyol sancho.
Bizony, a mexikói nők gyakran csalják a férjeiket,
ugyanis az ő kultúrájuk mucho más mejor.
Es la verdad, oké? Tényleg.
Én már régen felfigyeltem erre a mexikói emberekkel kapcsolatban.
Olyan vagyok, mint a kis hableány.
Vár rám a Telemundótok, oké?
Igen. Si se puede, con permiso, engedjenek be! Gyerünk már!
Bírom a Fabulosót, oké?
Tárolhatom a serpenyőket a sütőben, jó?
Szeretek mindenre citromlevet facsarni.
Bírom, ha kiszívják a nyakam. Imádom.
Általánosságban a társadalmunk sokkal szigorúbb azokkal a nőkkel,
akik megcsalják a férjüket,
ellenben sokkal elnézőbb a férfiakkal, akik megcsalják a feleségüket.
A gazdag, befolyásos és elismert pasikat megilleti a szabad félrelépés joga.
Az emberek az ő oldalukra állnak:
„Jaj, hogy is tudna ellenállni ennek a rengeteg rajongó puncinak?
Akkora király, hogy szabad félrelépnie.”
Nőként viszont nem számít a vagyonod, a befolyásod és az elismertséged,
sosem követhetsz el úgy hibákat, hogy annak ne legyen következménye.
De én mégis csak erre vágyom.
Én mindent egyszerre akarok.
Akarok egy családot, karriert
és egy ágyast is.
Nőként akkor hibáztunk óriásit, amikor elhitettük magunkkal,
hogy a családon és a karrieren kívül nincs szükségünk másra a boldogsághoz.
Nekem mindkettő megvan.
Döbbenet, de nem elég.
Necesito más.
Nemcsak egyforma fizetést akarok,
hanem egyforma kielégülést is.
De igen fenyegető jelenség lenne,
ha minden nő azt gondolná, hogy ők is megérdemlik mindezt,
mert akkor egy csomó nőnek nem lenne arra kapacitása,
hogy támogassák a férjüket abban, hogy minél könnyebb legyen az életük.
Tudjátok, mennyivel sikeresebb lennék, ha nekem is lenne egy feleségem?
Egy odaadó, szerető nő az oldalamon, aki nem csak banánt képes venni a boltban?
És fel tudja húzni a huzatot a paplanra?
Senki nem szereti a hűtlen nőket.
Az emberek támadással reagálnak, mert becsapva érzik magukat,
főleg, ha egy anyuka lép félre.
Nem tudják összeegyeztetni a kedves, szerető imázsoddal.
Én épp ezért próbálom a fejetekbe verni…
hogy egy igazi szemétláda vagyok, oké?
Szeretném, ha figyelnétek rám, és elhinnétek, amit mondok,
hogy ne érjen titeket meglepetésként,
és ne hagyjatok magamra,
amikor meglátjátok a TMZ videóját, amin Michael B. Jordan ráélvez az arcomra…
miközben azt ordítozom: „Mindörökké Wakanda!”
Szerintem a másik ok, amiért sok nő hezitál félrelépni,
hogy túlságosan rizikós
kockára tenni a családodat, a hírnevedet és a felépített életedet,
mindezt azért a valószínű végkimenetelért,
hogy úgysem lesz orgazmusod.
Nehéz csúcsra juttatni egy nőt, főleg, ha még idegenek vagytok.
Baromi idegesítő.
Egyértelműen tervezési hiba.
Túl sok a tényező.
Túl sok szart kell összehangolni.
A fényeket,
a hőmérsékletet,
a híreket.
Nem járhat azon az eszed, működik-e a globális ellátási lánc.
Nem érdemlek én orgazmust, amikor a Dow Jones 500 pontot esik,
és még mindig nem fogtam fel, hogy mi az a kriptovaluta.
Ki tud elélvezni ilyen körülmények között?
Ahhoz, hogy egy nő elélvezhessen, sok tényezőt kell összehangolni, oké?
És persze az is fontos, hogy a faszi értse a dolgát.
Remekül kell tudnia időzíteni.
Lassan és finoman kell hozzákezdenie,
hogy lágy és romantikus legyen az indítás…
aztán a végén jöhet a megerőszakolás.
Természetesen a felek beleegyezésével.
De sok pasi elcseszi az időzítést, igaz?
Hirtelen rád rontanak a pisztolyukkal, mint A rettenthetetlenben, közben…
„Mortal Kombat!”
Te meg csak: „Oké, már vérzek, és…
ledörzsölted a csiklómat a földre,
és nem találom a porcicák között.”
És ott vannak a másik véglet képviselői.
Ők fenntartják a gyertyafényes, tengerparton sétálós stílust…
Hunyd le szemed !
Kívánj valamit !
…a szex teljes ideje alatt, miközben én:
„Elég, haver! Az utolsó 30 másodpercben
arra vágyom, hogy szorongasd a fejem, miközben rasszista szövegeket tolsz, oké?
Bizony.
A szemöldököm ne maradjon az arcomon,
és azt akarom, hogy addig alázz, amíg süketnémává nem válok!
Ideje alakot váltani, öreg!”
Nincs annál felvillanyozóbb érzés,
mint amikor egy férfi hirtelen és rendkívüli átalakuláson megy keresztül,
aminek a nő volt a kiváltója.
Tudjátok,
rossz lenne ennyit bajlódni egy megcsalás miatt,
hogy aztán színlelni kelljen az orgazmust.
Sőt, szerintem soha többé nem lenne szabad színlelnünk.
Igen.
Le a kamu orgazmusokkal!
Ha jobban belegondolunk, elképesztően durva,
amit a nők csinálnak.
Ezt a készséget te fejlesztetted ki.
Ezt nem az anyádtól tanultad el.
A túlélés érdekében hoztad létre.
Nagyon jól megmutatja, hogy mennyire rettegünk attól,
hogy megbántunk egy férfit,
hogy inkább színleljük az orgazmust, minthogy egyszerűen azt mondjuk…
„Most inkább hazamennék.”
„Ez nagyon nem király.
Én megpróbáltam elmondani, hogy hova dughatod és hova ne,
hogy milyen sebességgel csináld,
de te szartál az egészre, szóval…
én inkább hazamennék ruhát hajtogatni.”
A férfiak sokkal inkább érdekeltek a félrelépésben,
mert ők mindenképpen elélveznek.
Egy pasinak állati könnyű elélveznie.
Csak egy nedves lyuk kell hozzá.
Sőt, még az sem!
A pasik imádják a nők előtt kiverni.
Életem során legalább 70 férfit láttam már faszt verni.
A pasik imádják bemutatni a maszturbációs gyakorlataikat.
De az én esetemben,
ha egy férfi nem úgy teljesít, ahogyan azt én elvárnám tőle,
én nem fogok hirtelen a nyakába ugrani,
hogy vadul megujjazzam magam az arca felett görnyedve.
Én: „Jaj, merevedési zavarod van?
Semmi gond. Megoldom.
Hadd kapjam elő a fanszőrzetem!
Hadd lógassam a pandémiában érlelt, buja fanszőrzetem a homlokod fölé,
hogy az orrodba élvezhessek! Nem tetszik?
Nem érdekel. Ki hinne neked, te kis gyenge, tehetetlen fiúcska?”
Azt gondolnám: „Mi a faszt csinálok?”
Ha esetleg még nem láttátok volna, a film egy romantikus vígjáték…
amiben egy sztárséfet alakítok, aki újra beleszeret egy régi barátjába.
És ebben a filmben
a karakterem összejön három különböző,
de nagyon jóképű és ikonikus,
igazán szexi ázsiai-amerikai férfival.
Most tuti azt gondoljátok: „Ki találhatta ki ezt a sztorit?
Kinek az ötlete volt ez?”
És miközben forgattunk, minden barátnőm kérdezgetett:
„Oké, Ali, most őszintén,
össze fogsz jönni valamelyik szereplőtársaddal?”
Tudjátok, ilyen közel voltam hozzá…
hogy megdugjam az étkezési tanácsadót.
Egy 29 éves perzsa srácról beszélünk,
akinek tetkók borították a karját és az egész mellkasát.
Elképesztően jó teste volt, amit egy szellő láthatóvá is tett.
Látni lehetett a kockáit,
és kidolgozott vonalakat a testén, amik a mennyországba vezettek.
Látszott az egész, értitek?
És egy gyönyörű vasárnap reggelen feldaraboltam vele 18 nyers csirkét.
Olyan volt, mint amikor felcsendült az "Unchained Melody" a Ghostban…
csak szalmonellával.
A karjával szorosan átölelt,
én meg majdnem levágtam a kezem,
mert éreztem, ahogy a 29 éves farka megkeményedik a gerincemnél.
Bizony.
Puncival lehet orgazmust színlelni, de egy farok sosem hazudik.
Egyértelműen éreztem az igazságot és a biológiát.
És nem sértődtem meg rajta.
Győztesnek éreztem magam.
Komolyan.
Császárheges hasú, 39 éves nőként azt gondoltam: „Hű, de hatalmas vagyok!
Megváltoztattam valami sűrűségét, baszki!
Varázsló vagyok! Vérhajlító! Az Avatarban a helyem!
Gyerünk, Appa! Keressük meg Zukót, és smároljunk! Induljunk már!”
Délután visszamentem a hotelszobámba,
lehúztam a nadrágomat,
és a bugyim…
úgy nézett ki, mint egy madárketrec alja.
Kész rejtély, hogy a Hello Kitty miért nem vette fel velem a kapcsolatot.
Úgy vagyok vele:
„Mi van? Mire vártok?”
Amikor megláttam azt a nyálkát a bugyimban,
akkor arra gondoltam: „Istenem, még mindig tudok! ”
Még mindig van kínálat, ha van friss kereslet, oké?
Ha valaki esetleg nem értené a kereslet és kínálatos metaforát,
épp azt próbálom elmondani, hogy még mindig van puncilevem.
Oké? És remek kis puncilé volt.
Fényes volt és csillogó.
Viszkózus, de nem túl pasztás.
Szagos, de nem túl durván. Igazán…
Tényleg.
Tartottam egy kis mintavételt,
lepipált volna bármilyen flancos üdítőt.
Minőségi cucc volt.
Olyan, mint egy pillanatragasztó. Megragasztotta volna a lyukas bugyim.
Tudjátok, bármennyire is szeretném megcsalni a férjemet,
nem engedhetem meg magamnak a válást.
Nem fér bele, értitek?
Valójában nekem sokkal nagyobb szükségem van a férjemre, mint fordítva.
Százszor nehezebb tisztességes férjet találni,
mint remek feleséget.
Kurvára idegesítő, tudjátok?
Mindjárt 40 leszek,
szóval van egy csomó válófélben lévő ismerősöm.
Mindegyikük ezzel a dumával fáraszt:
„Jaj, Ali, olyan nehéz elvált nőként randizni!
Egyetlen férfi sincs, aki elbír velem, az erős nővel.
Egyetlen férfi sem vágyik erős nőkre.”
Mire én: „Te inkább idegesítő vagy, de…
elhiszem, hogy gyenge a felhozatal.”
És ezek a nők azt is elmesélik, milyen csúnyán alakul a válásuk,
és hogyan harcolnak a gyerekeik teljes felügyeleti jogáért.
Mire én: „Minek?”
Még az osztott felügyelet is hátborzongató ötletnek hangzik.
Nem hagyhatom el a férjem, oké?
Nagyon jóképű, nagyon szexi, és pont az én zsánerem.
Van egy konkrét preferenciám.
Azokat a pasikat bírom, akik hasonlítanak Keanu Reevesre.
Igen.
A férjem pedig pont ilyen.
Elképesztően helyes és érdekes.
Három különböző nyelven beszél.
Ő ismertetett meg engem a varázsgombával és az ayahuascával.
Megváltoztatta az életem.
Szóval, ő nem csak a férjem, hanem a drogdílerem is.
Nem szakíthatom meg a kapcsolatot a sámánommal.
A férjem baromi okos.
A Carnegie Mellon Egyetemre járt, és a Harvardon is diplomázott.
Fulbright-ösztöndíjas.
Elég okos volt ahhoz, hogy meglássa bennem a befektetést,
amikor tíz kilóval nehezebb voltam,
tele voltam pattanásokkal és nem volt egy fityingem sem.
Olcsón bevásárolt.
És ha elválunk, drágán tud eladni.
Ezt nem hagyhatom neki!
A férjem egy igazán csodálatos ember, oké?
De ami a legfontosabb, hogy megadja rá a lehetőséget,
hogy önmagam lehessek.
Ami egy vad, megszelídíthetetlen léleknek
talán a legfontosabb erény egy férfiban.
De mindenki azt hiszi, a férjemnek nehéz dolga van,
amikor lehetőséget ad nekem, hogy önmagam lehessek.
Mindig azt mondják neki: „Te jó isten,
mit szólsz hozzá, hogy Ali felmegy a színpadra
a rengeteg idegen ember elé,
és hosszan ecseteli előttük, hogy mennyire megcsalna téged?”
Tudjátok, amíg mi mind itt vagyunk,
addig a férjem otthon ül, abban a házban, amit én vettem…
nézegeti az időt a Rolexén, amit apák napjára kapott tőlem…
és veri a faszát egy olyan pornóra,
amit az általam fizetett nagy sebességű internettel töltött le.
Így ő mindig azt mondja…
„Persze, csináld csak.”
Őt kurvára nem érdekli, miket mondok a színpadon,
ugyanis túlságosan lefoglalja,
hogy azt az életet élje, amit én elképzeltem magamnak.
Én tartom a hátam, amíg ő nyomja az ágyat.
És amióta egyértelműen én vagyok a kenyérkereső,
azóta nem fojtogat úgy, mint régen.
Túl kockázatos, hogy meghalok.
Kérlelem: „Erősebben! Gyerünk, erősebben!”
Mire ő: „De szeretnék egy PS5-öt.
Mindenhol elfogyott, és a várólisták is tele vannak.”
Sokan azt feltételezik
a férjem spirituális beállítottsága és az ázsiai-amerikai származása miatt,
hogy biztosan puhány lehet,
pedig valójában nagyon erős jelleme van.
Egy igazi kemény legény.
Minden alkalommal, amikor vitába keveredünk,
és felemelem a hangomat,
ő a szemembe néz, és azt mondja:
„Nem beszélhetsz így velem!”
Mire én…
„Leszopom a farkad!”
„Megint jól helyretettél.
És közben hagyod, hogy önmagam legyek,
de azért megmondod, mit csináljak,
és emellett bálványozol is.”
Szingli barátaim, így néz ki egy egészséges házasság, oké?
Itt Ali Wong, kellemes estét, és köszönöm a figyelmet!
NIKKINEK
A feliratot fordította: Szabolcsi Roland Zsolt