Downloaded from YTS.MX
СПЕЦІАЛЬНИЙ ВИПУСК КОМЕДІЇ NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Леді, джентльмени та всі інші, ваші аплодисменти.
Прошу вітати на сцені Алі Вонґ!
Вітаю всіх!
Ми любимо тебе, Алі!
Дякую.
Знаєте, я дуже заздрю й мені гірко,
що коли чоловіки досягають
хоч крихти успіху в комедії,
вони можуть зустрічатися з моделями,
актрисами та естрадними співачками.
Одна з моїх близьких подруг — одна з найкращих стенд-ап комікес
у світі.
Й останні півтора року
вона зустрічається
з фокусником.
Я подумала: «Гаразд, жодного осуду, дівчинко,
але він хоча б хороший фокусник?»
Він найкращий фокусник,
як і ти одна з найкращих стенд-ап комікес?»
Я знайшла того чувака на «Єлпі», у нього дві зірки.
Ось що отримує одна з найкращих стенд-ап комікес.
Нікчемного фокусника.
Бо коли ти жінка з грошима, владою й повагою,
вибір у стосунках не зростає.
Він зменшується!
І мені сказали, що це тому,
що чоловіки бояться жінок з грошима, владою та повагою.
І що ж з вами станеться?
Гадаєте, ваш член буде поневолено внаслідок ворожого поглинання?
Закладаюся, більшості чоловіків у цьому театрі
ще ніколи не відсмоктувала жінка,
яка заробляє набагато більше за них.
І послухайте мене.
Це неймовірно, гаразд?
Справді.
А чому ні?
Якщо вона вміє здобувати гроші, владу й повагу,
гадаєте, вона не вміє розпізнавати моделі поведінки?
Ці навички пов'язані.
Ви маєте почуватися щасливчиками,
дуже улещеними, благословенними й благодатними,
якщо вам колись випадала нагода, щоб вам відсмоктала жінка,
яка заробляє набагато більше за вас.
Бо з усього,
що ця значуща жінка могла б робити зі своїм дорогоцінним часом…
Так.
З усіма її обов'язки,
цікавими можливостями й угодами, які їй пропонують,
але ж ні.
Вона вирішила стати на коліна
й запхати ваш член із 40 000 доларів на рік до свого рота…
у вашій «Тойоті Яріс».
Але ні. Ніхто з вас,
жоден чоловік у залі не знає, як це —
кінчити на обличчя мільйонерки.
Звісно, вам робили мінет.
Але ви еякулювали на великий американський розум?
Ваша сперма пропливала очима культової фігури?
Вам робив глибокий мінет голос покоління?
Не думаю!
Дуже малоймовірно, що хоч один чоловік у залі…
Ну, хоч один гетеросексуал у залі,
знає, як це — кінчити на обличчя мільйонерки.
По-перше, скільки узагалі існує мільйонерок, які зобов'язані успіхом собі?
А з цієї когорти,
скільки з них дозволять вам кінчити їм на обличчя?
Нас троє, добре?
Так, я навіть не знаю інших двох.
Думаєте, Еллен дозволить кінчити їй на обличчя?
Думаєте, Опра впустить вас до Монтесіто, щоб затоптати всі її овочі?
Обожнюю,
коли мені кінчають на обличчя.
Справді.
Адже це так гидко
й так легко.
Це так легко, особливо якщо порівнювати з відсмоктуванням,
що дуже фізично складно.
Ти давишся, очі сльозяться.
А якщо хочеш, щоб усе було бездоганно, то треба ще й додати мелення перцю.
Складно, розумієте?
Коли мені роблять глибокий масаж м'язів, масажистка завжди запитує:
«Ви увесь день сидите й працюєте за комп'ютером?»
Я кажу: «Ні, я відсмоктувала вчора. Тепер не можу повернутися вліво».
Тож на додачу до всієї цієї праці,
коли ти смокчеш член, треба ще й грати й прикидатися.
Мусиш верзти всю цю маячню:
«Це найбільший член, що бував у моєму роті.
Обожнюю смоктати твій член. Моя кицька така мокра.
Смакота!»
Але ти повинна брехати,
щоб чоловік швидше кінчив.
Брехня звільнить тебе!
Але коли тобі кінчають на обличчя,
як жінці, тобі лише залишається
проявляти ентузіазм.
А інше твоє завдання полягає в тому,
щоб не засміятися…
поки цей дорослий чоловік сидить на твоїй грудній клітці,
він дивиться зверху на тебе, ти дивишся знизу на нього
і ти бачиш його під цим невтішним кутом,
під яким у нього подвійне підборіддя Джабби Хатта.
Він цілком одержимий Святим Духом.
«Поглянь на мене, дівчинко, дивись, зверни увагу на мене!»
Особливо юнаки
не люблять жінок з грошима, владою та визнанням,
бо знають, що такій жінці не можна вказувати, що робити.
Молоді чоловіки хочуть безтурботних жінок.
Це якість характеру партнерки, яку вони шукають і якою вихваляються.
«Братане, зустрічаюся з новою дівахою.
Вона така безтурботна.
Їй начхати на те, що я роблю, бо вона безтурботна.
Вона дозволяє робити все, що я хочу, бо вона мертва всередині».
«Вона безтурботна.
Це наче труп із цицьками. Це чудово.
Вона безтурботна».
Я ніколи не хотіла зустрічатися з безтурботним чоловіком.
Бо безтурботні не оплачують рахунки.
Моєму племіннику 25, і він зустрічається з архітекторкою.
Боже, вона така розумна й цікава,
успішна й харизматична,
і ми всі сподіваємося, що він колись одружиться з нею.
Але він подзвонив мені цього тижня й сказав: «Знаєш, тітко Алі,
гадаю, я з нею порву.
Так, бо вона керує на роботі,
і вона вважає, що може повертатися додому й керувати мною».
Я кажу: «Ой.
Ну,
тобі хоч як не уникнути цього.
Чи вона начальниця, чи вона працює, чи безробітна,
щойно ти одружишся й заведеш дітей,
твоя дружина буде тобою керувати.
І ти б це знав, якби дивився «Любий, ми переїжджаємо».
«Любий, ми переїжджаємо» — це шоу на «HGTV»,
у якому пара вдає, що має прийняти рішення разом.
Вони вирушають у цю фальшиву подорож, дивлячись на три різні будинки,
а глядачі мають відчувати інтригу.
«Який же ж будинок вони оберуть?»
Той, який захотіла Барбара.
І Барбара з Бойсе, Айдахо,
чи там, де, бляха, фільмують ці шоу «HGTV»,
де будинки коштують 5000 доларів за пів гектара.
У Барбари немає грошей, влади чи поваги.
Але Барбара — жінка, і всі жінки дуже добре вміють
бути неймовірно нестерпними…
і тримати ваше щастя й самоповагу в заручниках,
поки ми не отримаємо те, на що, бляха, заслуговуємо.
Так.
Це суперсила, яку ми розвинули,
щоб компенсувати відсутність навичок заробітку.
Ви не можете вказувати жодній жінці, що робити,
тож можеш обрати ту сучку, яка дасть тобі медичну страховку.
Я знаю напевне,
чому більше чоловіків займається стенд-апами.
Це все через фанаток, які прагнуть сексу із коміками.
Ми звемо їх сміхунками-трахалками.
Ці бідні, наївні жінки, яких членотизують, коли вони сміються.
А секс із фанатками так мотивує,
бо фанатки такі молоді, сексуальні й цікаві.
Секс із фанатками — це чудова нагорода за стенд-ап комедію.
А фанати, які прагнуть сексу, —
це страшно.
Кожен чоловік, який дивиться на мене, слухає,
що я кажу, і думає собі: «Хочу натягнути її…» —
є шаленим психопатом.
Із дуже хорошим смаком на жінок.
Фанат-натягувач не хоче задовольнити мене.
Фанат-натягувач хоче підстригти мій лобок
і зшити з цього волосся перуки для своєї колекції старовинних ляльок.
Тому й менше жінок займаються стенд-апом.
Нема винагороди,
лише небезпека й покарання.
Багато моїх друзів-коміків підбивають клинці до жінок,
красивих, розкішних жінок, через ПП.
Приватні повідомлення.
Ніколи не заглядаю в ПП.
А коли й перевіряю, то лише щоб дізнатися, чи «Санріо», власники «Хеллоу Кітті»,
нарешті, зв'язалися зі мною, щоб запропонувати спонсорство.
Так.
Ну ж бо!
Гадаю, я чудово підійду, і я хочу всю вашу продукцію.
Я хочу піжаму Гудетами.
Хочу стиральні гумки із запахом жувальної гумки.
І хочу жувальну гумку зі смаком стиральної.
Я хочу все.
Але ж ні.
Мої ПП переповнені
цими вилупками з «Мовчання ягнят».
У цих чуваків ніколи немає підписників.
Ви знаєте когось, хто нікого не знає?
Вони навіть не пропонують сходити в ресторан
чи вилизати мені кицьку.
Вони лише погрожують обезголовлюванням, якщо я не дам їм понюхати мої ноги.
І це сором, розумієте?
Ця невідповідність якості між фанатом- натягувачем і фанаткою-трахалкою
є дуже тривожною.
Це дуже засмучує
таку людину, як я.
Бо я думаю
про зраду чоловікові…
кожні п'ять хвилин.
Я не зробила цього… поки що.
Не тому, що я хороша людина,
а тому, що не було жодної гідної можливості.
Моя мама не розуміє, вона не розуміє
цього бажання переспати не з власним чоловіком,
бо вона іммігрантка, яка народилася в 1940-му.
У неї значно вужче світобачення.
Єдині чоловіки, з якими мама колись спілкувалася,
це мій брат і батько. Ось і все.
Я, з іншого боку,
познайомилася з усіма акторами «Месників».
І я хочу, щоб кожен із них кінчив мені на обличчя.
Схоже, у мене криза середнього віку.
Два кесареві розтини й годування сім'ї
перетворили мене на 50-річного чоловіка.
Кілька років тому мені робили колоноскопію.
Це щось із життя 50-річного чоловіка.
Сталося те,
що мене раптово дуже сильно надуло за дуже короткий проміжок часу.
Це було настільки сильно, що я подумала, що вагітна… знову.
Пройшла тест, він був негативним.
А моя гінекологиня сильно занепокоїлася, що в мене симптоми раку яєчників,
бо він поширений у моїй сім'ї.
Тоді вона замовила томографію, і надійшли результати.
І вона сказала мені:
«Добре, Алі.
Знаєш, гарна новина в тому,
що в тебе немає раку яєчників. Але…
погана новина в тому, Алі,
що ти переповнена лайном.
Припини хихикати, Алі, годі. Це серйозно, уторопала?»
У звіті рентгенолог написав:
«Результати дивовижні».
Що, як мені здається, значить, що радіолог оцінив мене на 5++.
А вона каже: «Ні, це погано».
Коли рентгенолог пише: «Результати дивовижні»,
це означає:
«Боже мій,
не розумію, як ця крихітна мама з В'єтнаму
вмістила в собі це футбольне поле фекалій в її тілі.
Я ще ні разу не бачив такого за 30 років практики рентгенолога,
і не можу дочекатися, щоб надіслати фото цього всім друзям-рентгенологам».
Тоді викликали гастроентеролога,
і я побачила, як вона глянула на результати
й зробила ось так.
Тоді вона обертається до мене й каже:
«Пані Вонґ, мені дуже шкода, що я здивувалася перед вами.
Це було дуже непрофесійно.
Я знаю, хто ви.
Будь ласка, не розповідайте на сцені про те, що я зробила.
Але мушу визнати, що я дуже занепокоєна побаченим.
У вас сильний закреп у тонкій кишці,
і я майже впевнена, що є якась маса,
скоріш за все, пухлина, яка стала перепоною.
Тож нам доведеться зробити колоноскопію, щоб побачити, що там відбувається».
Я така: «Чому? Ви щойно зробили томографію».
А вона каже: «Так,
суть томографії полягає в тому, щоб бачити ваше тіло зсередини,
але лазери не змогли проникнути крізь велику стіну лайна всередині вас.
І вони просто рикошетували назад в апарат,
а апарат очманів, тож…
доведеться встромити камеру
вам у дупу».
Я так нервувала. Але я не знала, що перед процедурою
дають пропофол.
І маю визнати, як працевлаштованій матері двох дітей…
поспати годинку під наркотиками…
точно варте того, щоб команда репортерів прогулялася моєю кишкою.
Це було розкішно.
Коли прокинулася після колоноскопії, я сказала:
«Я хочу ще одну колоноскопію».
А потім виявилося, що моя товста кишка цілком здорова,
і я допетрала, звідки цей величезний корок.
Улітку, до того я знімалася у фільмі «Завжди будь моїм можливо».
Ой, дякую.
Це було дуже важливо для мене, бо це був перший фільм, у якому я була співавторкою
і в головній ролі.
І я працювала над ним по 12 годин на день,
щодня, протягом шести тижнів поспіль, і я була така зайнята,
що аж забувала випорожнитися…
шість тижнів.
Фільм знімали у Ванкувері та в Сан-Франциско,
і я не пригадую, щоб я випорожнювалася у Ванкувері чи в Сан-Франциско.
Я просто забула.
Нічого подібного не трапляється з чоловіками.
Чоловіки, ви ніколи не забуваєте випорожнитися.
Ніколи.
А як забути, якщо ви щоранку сидите в туалеті й проводите священний ритуал
викликання лайна?
Ви сидите там з 8:00 до 8:30.
Сидите там з усіма вашими матеріалами для читання,
з акумулятором планшету, який запалює сперму в яйцях.
Ви сидите там у найважливіший час дня,
коли ваша дружина та діти найбільше потребують вас та ванної.
Ви сидите там, щоб уникнути реальності та всіх своїх обов'язків.
Ви боїтеся попросити дружину про час на самоті,
тож ви просто пасивно-агресивно берете його,
виганяючи дружину й дітей з ванної
смородом вашого неймовірно егоїстичного лайна!
Жінки, ми так не робимо.
У нас занадто багато почуття провини й сорому,
щоб сидіти там щоранку в той же час, щоб викликати лайно.
Натомість лайно дає про себе знати
в найнезручнішу пору дня.
Посеред зустрічі
чи коли ми на сцені фільмуємо третій спец-випуск для «Нетфліксу».
Та коли відчуваємо, як висувається перша голівка лайна,
доводиться стискати сідниці,
всмоктувати каку назад
у свою щедру, люблячу, самовіддану душу.
Але в якусь мить таки треба випорожнитися,
і тоді це стає надзвичайною ситуацією.
Це завжди надзвичайна ситуація, коли жінка нарешті випорожнюється,
і саме тому кожен жіночий громадський туалет
схожий на постапокаліптичний кошмар зомбі,
у якому скрізь на стінах кров і піца на програвачі.
Моє життя різко змінилося за останні сім років.
Сім років тому я змушувала мого, на той час, хлопця зробити пропозицію.
Щодня я сідала йому на вуха…
«Коли ти зробиш пропозицію?
Я не чекатиму вічно!
Усі хочуть цю трояндочку».
Цю трояндочку більше ніхто не хотів, але я мала вигадувати ці казочки,
щоб додати іскри до цього ультиматуму.
Це було божевілля, але моє бажання здійснилося.
Він зробив пропозицію, ми одружилися.
Ми купили будинок, народили двох дітей.
Через сім років, я подумала: «Не знаю, навіщо я це зробила».
Гадаю, тоді
моє майбутнє в комедії було дуже непевним, розумієте?
Мені було дуже важко.
Я пила краплі від кашлю на десерт.
Настільки все сумно.
І я запанікувала. Я подумала: «Не знаю, чи зможу я впоратися сама.
Тож мені краще вхопитися за цього хлопця, який закінчив Гарвардську школу бізнесу,
щоб не стати бездомною».
Але тепер
я знаю, що можу впоратися самотужки.
Тому я хочу бути сама.
Лише інші одружені пари з дітьми можуть співчувати
глибокій заздрості, яку я відчуваю до вас, самотніх людей.
Ви не знаєте, наскільки ви вільні.
Ви можете напхатись марихуаною о 14:00,
піти в океанаріум і дивитися, як медуза плаває туди й сюди.
Вам не треба брати з собою величезну сумку з крекерами
й іграшковими телефонами.
Ви можете піти лише з тим, що у ваших кишенях.
Ви, самотні люди, не знаєте, як це,
їсти холодну кесадилью,
яку ваш малий кинув на підлогу,
бо її легше покласти до рота,
аніж відносити до смітника,
при цьому всьому повторюючи собі неодноразово,
що насильство над дітьми — це незаконно!
Ви, самотні люди, якщо у вас романтичні стосунки з кимось,
і раптом
цей хтось виявляє риси особистості, які вам не подобаються,
ви можете просто піти.
Переїхати в інше місто й більше ніколи не бачити їхнє дурнувате обличчя.
Ви ж не обіцяли нічого
вашій бабусі та співробітникам
і не просили друзів подарувати вам мультиварку.
Ви не зливали своє ДНК, щоб створити людське життя, яке завжди питатиме вас:
«А де татусь?»
Вам, самотнім, не треба ходити на ігрові побачення для дітей,
що, буквально, є побаченням наосліп, яке вам влаштовує ваша малеча…
з якоюсь сучкою, до якої вам цілком байдуже.
Ви, самотні, не повинні бути милими до матері,
щоб вона посиділа з вашими дітьми.
Ви не повинні з посмішкою
вислуховувати всі ці небажані поради з виховання дітей
від цієї жінки, яка цілком нехтувала вами…
бо вам не потрібен час, щоб задивитися «Бріджертонів» до смерті,
щоб знову почуватися живими.
Як і ви, самотні, я теж колись була вільною.
І тоді, як ідіотка, я попросила цього чувака покликати мене до в'язниці.
А тепер я в моногамній в'язниці й не знаю, як вибратися.
У моногамії був сенс, коли ми жили до 40 років.
Так, мені зараз 39,
тож якщо ви скажете, що я маю займатися цим ще рік,
а я б сказала: «Так, я б це зробила.
Я можу мастурбувати на Аквамена ще один рік, нічого.
Нічого страшного».
Але як азійка, я доживу
до 95 років.
Це навіть не жарт, уторопали?
Це статистична ймовірність.
Ми з чоловіком однолітки.
Швидше за все, він помре, коли йому буде 85.
Отже, між 85 й 95 —
це час, коли мені морально дозволено знову трахати інших.
Надто пізно.
Бо у віці 75 років азійки нарешті
перетворюються на сов.
Ви знаєте, про що я.
Їхні татуйовані брови зеленіють і все таке.
Вони лисіють, а останні локони вони завивають до посиніння,
щоб вони були більш «пружними».
А потім вони стають одержимими сушеними зизифусами
й ходять у пуховиках цілими днями ось так.
Я хочу трахати інших людей зараз…
перш ніж перетворюся на мішечок з горішками з козирком.
Хочете переспати зі мною?
Хочете погратися зі мною?
Попередьте мене за два тижні, гаразд?
Бо ви маєте дати мені час на покупку
нової білизни.
Я була з одним чуваком останні десять років.
Тож уся моя білизна наче пошматована пацюками.
Схожа на вбрання із «Знедолених».
Наче подерте вітрило піратського корабля.
Резинка? Її вже немає.
Область паху висить десь на десять сантиметрів нижче від моєї кицьки,
як підвісний міст в «Індіана Джонс»,
як гамак у «Блу Баю».
Хочеш переспати зі мною? Попередь,
щоб я мала час поїхати в «Таргет» і придбати солодкий набір «20 за 5».
«Мерона», будь-що, що на розпродажі.
У англомовному суспільстві
немає слова для коханця.
Ось наскільки зрада жінок своїм чоловікам табуйована.
Єдине слово, яке я чула, це «санчо»,
так, бо мексиканські жінки зраджують своїм чоловікам,
бо їхня культура — набагато краща.
Ось у чому правда, добре? Так і є.
Я вже давно кажу це про мексиканців і мексиканську культуру.
Я — як Русалонька.
Я хочу бути частиною вашого «Телемундо».
Так. Якщо можна, дайте дозвіл на вхід. Ну ж бо.
Я люблю «Fabuloso».
Я люблю тримати каструлі й пательні в духовці. Так.
Я люблю поливати все лаймовим соком.
Люблю засмокти. Я обожнюю засмокти.
Загалом, наше суспільство дуже безжалісно ставиться
до жінок, які зраджують своїм чоловікам,
та водночас дуже лояльне до чоловіків, які зраджують своїм жінкам.
Якимось чином гроші, влада й визнання дають чоловіку право на зраду.
Люди виступають на його захист і запитують:
«Ой, ну як можна очікувати, щоб він міг опиратися всім цим фанаткам?
Він такий крутий, що заслуговує право на зраду».
Для жінок, скільки б грошей, влади чи поваги ви не мали,
вам ніколи не дозволять погано поводитися й вийти сухими із води.
Але лише цього я й хочу.
Мені потрібне все це.
Я хочу мати сім'ю, кар'єру
й секс на стороні.
Найбільша брехня, яку жінки самі собі нав'язали це те,
що «мати все» — це мати сім'ю та кар'єру.
У мене є й те, й інше.
Ось вам новина: цього недостатньо.
Потрібно більше.
Я хочу не лише рівність у зарплаті,
а й рівність у задоволенні.
Але це було б дуже страшно,
якби всі жінки хотіли й відчували, що вони на це заслуговують,
бо тоді категорія жінок,
які хочуть допомагати чоловікам полегшити їхнє життя, не зможуть цього робити.
Знаєте, наскільки успішнішою я б була, якби мала дружину?
Люблячу, віддану жінку,
яка б купувала фрукти, окрім бананів?
І надівала б підковдру на ковдру?
Люди не люблять, коли жінки зраджують,
і вони накинуться на вас через почуття зради,
особливо якщо ви — мати.
Це занадто суперечить вашому доброзичливому й люблячому образу.
І саме тому я намагаюся попередити вас про це зараз…
що я справжня засранка.
Я хочу, щоб ви справді вислухали мене, зрозуміли й повірили,
щоб ви не були шоковані чи здивовані,
щоб ви не покинули мене,
коли побачите відео на «TMZ», як моє обличчя обкидує сніжками Майкл Б. Джордан…
поки я виспівую: «Ваканда навіки!»
Думаю, ще одна причина, чому багато жінок бояться зраджувати
полягає в тому, що занадто багато на кону:
ваша сім'я, репутація,
ваше сучасне життя,
і все це лише задля того, щоб у вас, скоріш за все,
так і не було оргазму.
Дуже складно довести жінку, особливо нову жінку, до оргазму.
Це так дратує.
Це недолік механізму.
Занадто багато факторів.
Надто багато всякого має зійтися.
Освітлення,
температура,
новини.
Не можна думати про підтримку глобального ланцюга постачання.
Я не заслуговую оргазму, коли «Доу Джонс» знизився на 500 пунктів,
а я досі не розумію, що таке криптовалюта.
Хто взагалі може кінчати в такій ситуації?
Отже, щоб жінка дійшла до оргазму, усе це лайно має зійтися належним чином.
А ще, окрім цього всього, чувак повинен мати навички.
Він має знати, що й коли робити.
Він має знати, як увійти повільно, ніжно,
романтично й делікатненько на початку…
і перетворити це ледь не на зґвалтування в кінці.
За згодою, звісно ж.
Але багато хлопців не знають, коли й що робити.
Вони починають такими зарядженими,
як Хоробре Серце, що переходить пагорб, наче…
«Мортал Комбат!»
А ти така: «Гаразд, у мене кровотеча й…
гадаю, ти відтяв мені клітор,
і тепер його не знайти серед пилу».
А деякі хлопці роблять навпаки.
Вони підтримують усю цю романтичність, наче це прогулянка пляжем…
Заплющ очі Загадай бажання
…протягом усього сексу, а я думаю:
«Ні, чуваче. Протягом останніх 30 секунд
ти маєш вхопити мене за шию
й промовляти расистські фрази. Гаразд?
Так.
Так, я хочу, щоб мої брови злетіли з мого обличчя,
і я хочу, щоб ти зневажав мене, поки я не оглухну й не онімію водночас.
Ти маєш перевтілюватися, братане».
Жінок нічого не радує більше,
ніж коли чоловік переживає раптові й екстремальні зміни,
за які вона відповідає.
Знаєте,
було б дуже соромно пройти через стільки проблем пов'язаних зі зрадою,
щоб урешті довелося імітувати оргазм.
Насправді я думаю, що жодна жінка не має більше імітувати оргазми.
Так.
Більше ніяких імітацій оргазму.
Тільки вдумайтеся, це ж справді якесь божевілля,
яке ми, жінки, робимо.
Ми навчилися цього самотужки.
Нам цього не передавали матері.
Ми навчилися це робити заради виживання.
І це явно свідчить про те, як ми, жінки, боїмося
образити чоловіка,
що ми радше імітуємо оргазм, ніж просто скажемо…
«Гей, я просто хочу додому.
Це так некруто.
І, здається, я намагалася пояснити, куди його встромити,
а куди не слід, як зашвидко, як заповільно й…
ти просто не слухаєш, тож…
я б дуже хотіла повернутися додому й скласти одяг».
У чоловіків набагато більший стимул до зради,
адже вони кінчать у будь-якому випадку.
Чоловікові так легко кінчити.
Потрібна лише волога нірка.
Та й вона не потрібна!
Чоловіки завжди люблять дрочити перед жінками.
За своє життя я бачила, як дрочать 70 чоловіків.
Чоловіки люблять показувати їхні навички мастурбації.
Але для мене,
якщо чоловік працює не на тому рівні, на якому я б хотіла,
я не стрибну зненацька на його шию
й не почну мастурбувати собі над його обличчям.
Наприклад: «У тебе імпотенція?
Без проблем. Я сама.
Дозволь лише помахати моїм лобковим волоссям,
моїм довгим пандемічним лобковим волоссям над твоїм лобом
і сквіртанути тобі в ніс. Не подобається?
А кому є до того діло? Хто тобі повірить, юний, безсилий юначе?»
Я б подумала: «Якого біса я роблю?»
Якщо ви не бачили фільм, це романтична комедія…
у якій я граю знамениту шеф-кухарку, яка знову закохується у свого друга дитинства.
Й у фільмі
мій персонаж зустрічається з трьома дуже гарними,
дуже культовими,
дуже сексуальними азіато-американцями.
Так, знаю, хто таке написав, скажіть?
Чия це ідея?
Під час фільмування усі мої подруги запитували мене:
«Добре, Алі, по секрету,
ти переспиш з одним зі своїх колег?»
Знаєте, я була настільки близько до того,
щоб трахнути консультанта з харчування.
Це був 29-річний перський чувак, у якого цілі руки була в татуюваннях,
і цілі груди, а коли дув вітер, о, Боже, він був таким мускулистим, було видно все.
Були помітні булочки «King's Hawaiian»,
були помітні ці лінії, які вказують вам саме на райське царство.
Усе було помітним.
І ми провели один ранок неділі
за різанням 18 сирих курок.
Це було схоже на сцену «Unchained Melody» з «Привида»,
але з сальмонелою.
Він обгорнув мене руками,
а я ледь не відрізала собі руку,
бо я відчувала, як його 29-річний член твердіє, торкаючись моєї спини.
Так.
Ось у чому річ, кицька може імітувати оргазм, але член не бреше.
Я відчула цю біологію й правду прямо на моїй спині.
Я не почувалася ображеною.
Я почувалася переможницею.
Серйозно.
Як 39-річна жінка з двома шрамами від кесаревого розтину,
я подумала: «Боже, я така могутня.
Я змінила щільність, виродку!
Я чарівниця! Я згинаю кров! Я можу бути в "Аватарі".
Ходімо, Аппо. Знайдемо Зуко і побалуємося! Полетіли!»
Я повернулася до готелю того дня,
спустила штани,
а моя білизна…
була схожою на дно пташиної клітки.
Для мене це загадка, чому «Хеллоу Кітті» досі не зв'язалася зі мною.
Наче,
та ну, що таке?
Коли я побачила це на спідній білизні, коли побачила це мокротиння,
я подумала: «О, Боже, я досі на коні!»
Пропозиція ще є, якщо є попит, гаразд?
Якщо ви не розумієте метафору про попит та пропозицію,
то я намагаюся сказати вам, що моє тіло досі виробляє сметанку, гаразд?
Гаразд? І це ще й була якісна сметанка.
Вона була блискучою й глянцевою.
В'язкою, але не дуже пастоподібною.
Рідкою, та не надто мокрою, вона була…
Саме так.
Я замочила пальцями, як вареничком, на смак як «Лакруа» зі смаком помело.
Вона була якісною.
Вона могла б заклеїти всі дірки в моїй білизні, як суперклей…
Знаєте, як би я не хотіла зрадити чоловікові,
я не можу дозволити собі розлучення.
Я не можу, розумієте?
Насправді я набагато більше потребую свого чоловіка, аніж він мене.
Знайти гідного чоловіка в десять разів складніше,
аніж знайти чудову дружину.
Це так, у біса, дратує.
Мені майже 40, тож мої знайомі вже розлучаються.
Усі ці жінки досі кажуть мені:
«Алі, розлученим жінкам так складно ходити на побачення.
Ніхто з цих чоловіків не впорається зі мною, сильною жінкою.
Ніхто з цих чоловіків не хоче сильної жінки».
Я така: «Ти надокучлива жінка, але…»
Але я вірю, що вибір невеликий.
А потім ці жінки розповідають про свою боротьбу й про те,
яка вона огидна, як вони борються за повну опіку над своїми дітьми.
А я думаю: «Навіщо?»
Навіть половина опіки схожа на «Американську історію жахів».
Я не можу відпустити чоловіка.
Він дуже гарний, дуже сексуальний, дуже в моєму смаку.
У мене дуже особливий смак.
Мені подобаються хлопці, які якомога більше схожі на Кіану Рівза.
Так.
І це мій чоловік, вилитий він.
Він такий гарний, такий цікавий.
Він знає три різні мови.
Він ознайомив мене з грибами та аяваскою,
змінив моє життя.
Тож, окрім того, що він — мій чоловік,
він — ще й мій наркодилер.
Я не можу втрачати цей шаманський зв'язок.
Мій чоловік такий розумний.
Він вчився в Карнегі-Меллон, Гарвардській школі бізнесу.
Він вчений Фулбрайта.
Він був удосталь розумним, щоб обрати мене, інвестувати в мене,
коли я була на 10 кілограмів важчою,
мала хронічне акне й ні гроша за душею.
Він придбав на спаді.
А якщо ми розлучимося, то він продасть на піку.
Я цього аж ніяк не допущу!
Отже, мій чоловік — він увесь такий прекрасний, так?
Але найголовніше, він дозволяє мені
бути собою.
Це, мабуть, для дикого, неприборкуваного духу —
найважливіша риса, яку слід шукати в чоловікові.
Але люди думають, що моєму чоловіку так складно
робити щось таке просте, як дати мені дозвіл бути собою.
Вони завжди питають його: «Боже,
що ти думаєш, коли твоя дружина Алі виходить на сцену
перед усіма цими незнайомцями
й говорить про те, як сильно вона хоче тобі зрадити?»
Знаєте, зараз, поки ми всі тут,
мій чоловік вдома в будинку, який придбала я…
дізнається годину з «ролекса», який подарувала йому я на День батька…
дрочить на порно, яке він дивиться
через високошвидкісний інтернет, за який щомісяця плачу я.
Тож він завжди каже мені:
«Так, роби, що хочеш, ти знаєш…»
Йому начхати на те, що я кажу на сцені,
бо він надто зайнятий
проживанням життя, якого я бажала для себе.
Це я гну спину, поки він випростує її на ліжку.
А тепер, коли я точно стала годувальницею сім'ї,
він не душить мене, як колись.
Занадто багато на кону, якщо я помру.
Я кажу: «Сильніше, ну ж бо, сильніше!»
А він: «Але я справді хочу "PS5".
Усі розкупили, а списки та порти забиті».
Людям часто вважають, що через те, що мій чоловік дуже духовний,
і через те, що він — азіато-американець, він якийсь простак,
та правда в тому, що його хребет зроблений з чистої сталі.
Він ще той покидьок.
І щоразу, коли ми сваримося
і я підвищу голос,
він дивиться мені в очі й каже:
«До мене не можна так говорити!»
А тоді я кажу…
«Дай-но відсмокчу.
Ти знову поставив мене на місце.
І дозволь мені бути собою,
а потім скажи, що робити,
а потім вихваляй мене».
Ось так, самотні, виглядає здоровий шлюб.
З вами була Алі Вонґ, гарного вечора. Дякую!
ДЛЯ НІККІ
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник