Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Просто йди, наче тебе ніхто не знімає.
-Мені холодно. Я йду до машини. -Як хочеш, Карло.
Не потрапиш у мій фільм.
Сандро, як відрегулювати фокус?
Перейди в автоматичний режим.
Обережно, зараз може початися.
-Чекай, так гарно? Дивися. -Ні…
-Ліворуч. -Хіба не треба більше світла?
Подивимося.
Так, трохи…
Слабкий і помірний
вітер
у західному регіоні.
ПОНЕДІЛОК, 12 КВІТНЯ ПОВІДОМЛЕННЯ ВІД КАРЛИ
Слабкий і помірний вітер
у західному регіоні.
Тату, це друге повідомлення.
Перше було 40 хвилин тому.
Ти його досі не прочитав, хоча був онлайн 15 хвилин тому.
Нічого, але це важливо.
Я підсумую, щоб не гаяти твій дорогоцінний час.
Ти маєш приїхати, тату.
Приїжджай у Кордову. Хоч на день.
Треба нарешті розібратися з будинком.
Передзвони, будь ласка.
Максі.
Гадаю, вони готують сюрприз.
Який сюрприз?
Не знаю.
Не знаєш?
Ґуставо та Мулдін відразу змінили тему, побачивши мене.
То дізнайся про все.
Жодних сюрпризів перед прем'єрою.
Не хвилюйся. Таксі буде за п'ять хвилин.
Добре.
Гей, Освальдіто.
Сьогодні чудовий день, ледащо.
Прокидайся.
Освальдо.
Освальдіто.
Де моє малятко?
Де ти?
Це важливий день для татка.
Я вже збираюся на роботу. Де ти?
Освальдіто.
Освальдо, не лякай мене. Де ти?
Освальдіто.
Сучий ти сину.
Налякав мене до смерті.
Де ти ховався? Ти що, пісяв там?
Якийсь ти дивний, Освальдо.
Не лякай мене, коли я йду на роботу.
Що сталося?
Поцілуй татка. Татко вже має йти.
Поцілуй татка!
Ось так. Хіба це так важко?
Міґель Флорес!
-Вітаю. -Мій кумире!
Аж не віриться.
Не можу не попросити про селфі?
Так, звісно.
-Можна? -Добре.
-Ось так. -Гаразд.
-Зніми окуляри. -Так, так.
Міґелю, ти геній!
Привіт, привіт!
-Ось. -Дякую, друже.
Сьогодні дивитимуся з родиною.
-Щиро дякую! -Мій генію!
Міґеліто, привіт.
Увечері хочу розвісити 20 кг одягу на терасі.
Дощу точно не буде?
Точно, Ельвіріто.
Увечері буде ясно,
десь 20–22 градуси.
Що ж, я сьогодні дивитимуся.
О 21:45. По телику постійно крутять анонси.
Я в захваті, Ельвіріто.
Це перше шоу про погоду в Аргентині. Це буде бомба.
Так. І такий гарний, сонечку!
Не знаю. Конкурентів чимало.
Не видумуй. Рейтинг буде високий.
-Так, Ельвіріто. -Уперед, Міґеліто!
-Так! -Уперед!
Максі, я біля під’їзду, а таксі немає.
Є новини про сюрприз?
Вибачте, що турбую, Міґелю.
Нічого, Альфонсо. Гей, Кіко!
Я кохаю тебе, Міґелю!
-Привіт, люба! -Привіт!
Можна спитати?
Дружина сьогодні труїтиме комах на кухні й у вітальні.
І хоче, щоб Кіко спав на ґанку.
Я трохи хвилююся.
Ці інсектициди - дуже сильна отрута.
-Так. -Якщо він отруїться…
Це кінець.
Кіко для нас наче син.
Не хвилюйся, Альфонсо.
Буде безхмарна ніч.
Від 20 до 22 градусів, максимум.
Чудово! Щиро дякую.
Що ж, Кіко, ти спиш надворі.
Вибачте, що потурбував.
-Нічого. -Гарного дня.
Навзаєм. Гарного дня.
Переказуй вітання дружині. Бувай.
Гляньте, хто тут у нас!
-Синоптик із телика. -Так.
-Ти знаєш, хто це? -Ні.
Ці діти нічого не знають.
Сидять постійно в телефоні,
знімають фото з випнутим язиком.
-І помішані на сексі. -Бабусю!
-Що? -Вибачте. Соромно за неї.
Нічого, усе гаразд.
Щасти сьогодні на шоу.
-Дуже дякую. -Передаси мені привіт?
-Гаразд. -Я Мабель.
Мабель?
-Мабель. -Мабель.
-Бувай. -Міґелю?
Так, Максі.
-Водій вже 10 хвилин чекає. -Брехня. Він щойно приїхав.
О 21:45, правильно?
-Так. -Щасти!
Щиро дякую. Бувай.
ПЕРЕТВОРІТЬ МІСТО НА ОАЗУ НЕПОГРІШИМИЙ РЕКОМЕНДУЄ
«Прогноз погоди» стартує в понеділок на каналі 10 у прайм-тайм.
А ось і ведучий, містер Міґель Флорес, Непогрішимий.
Ну, насправді лише Бог непогрішимий.
Хоча це правда. За 20 років
жодної помилки.
То ви - Бог погоди?
Ви самі це сказали.
ШОУ «ПРОГНОЗ ПОГОДИ»
Це ви на фото?
-На якому фото? -Он там. «Прогноз погоди».
Так, це я.
-То ви знаменитий. -Трохи.
А коли зробили це фото?
Тобто? Минулого місяця.
А що?
Та ні, нічого.
А про що шоу?
Про погоду.
Ніколи не дивився канал 10?
Раніше про погоду розповідали в новинах.
Ні, я користуюся комп’ютером і не дивлюся телик.
Батьки іноді дивляться, бабуся теж.
-Бабуся точно. -Правда?
-Так. -Добре.
-Можеш зробити трохи тихіше? -Так.
Надто гучно.
-Вибачте. Так краще? -Так.
То що ви робите на шоу?
Прогнозую погоду.
І за це…
Тобто…
За це добре платять?
Майже як водію таксі.
-Поміняймося. -Так.
Добре.
Це треба пройти якісь курси? Може, мені теж…
Це треба піти в коледж
і вивчати там науки про атмосферу сім років.
Ого. Ні, дякую.
Для цього є додаток.
-А там прогноз на десять днів. -Наскільки точний?
-Точний -Авжеж.
Не може бути.
Ці додатки беруть дані з метеорологічних звітів,
створюють кольорові графіки
і за допомогою рівнянь
розраховують регіональні ймовірності…
Увімкни поворотник, мудило!
Якого дідька. Що за люди.
Що за люди, господи.
-У суботу буде гра. -Ні, буде дощ.
Звідки знаєш? Дивився Міґеля Флореса?
Хочеш знати - слухай Міґеля Флореса.
Метеорологи - шахраї.
Вони отримують усі дані з телефону.
Так, але не Міґель.
Він - профі. Ще ніколи не помилявся.
Він тобі платить?
Ні, він ніколи не помиляється.
Це унікальний дар. Жодної помилки.
-Завжди про нього говориш. -І?
Ось що я думаю.
Ти запав на Непогрішимого.
Що тут смішного?
Знову ви за своє? З мене досить.
-Не сердься. -Дістали вже.
-Дістали ці довбані жарти. -Зажди.
Дай йому тістечко, щоб цукор підскочив.
А краще десять тістечок, щоб вони відчепилися від мене.
КАНАЛ 10
Добре, дякую.
Бувайте.
Міґеліто, нарешті настав цей вечір.
Поворотний момент, Домінґо.
Щасти!
-Уперед, Міґеліто! -Уперед!
Дублери в студію 4, будь ласка.
-Карменсіто. -Міґеліто. Нервуєш?
-Ні, я щасливий. -Порви їх!
МІҐЕЛЬ ФЛОРЕС
Міґелю, нарешті!
Привіт. Це мій костюм?
Якщо він тобі не подобається, я піду кинуся під автобус.
Ти міряв його в четвер.
Чому «не подобається»? Я просто питаю.
-Усе мені подобається. -Гаразд.
А неонова хмара на дверях? Ти її туди повісив?
-Якщо вона тобі не подобається, я помру. -Годі.
Господи, не можна так все драматизувати, Максі.
«Міґелю, так тримати!» Як мило.
Ти це бачив?
-Вони чудові! -Прекрасні!
Ти надіслав звіт від метеослужби?
-А ти його не отримав? -Ні.
Я вже все надіслав. Перевір телефон.
-Міґеліто! -Привіт!
-Нарешті настав цей день! -Так!
-Як ти? -Добре. Готовий на 100%.
Чудово, бачу.
Ти випромінюєш позитив, очі сяють.
Красень!
-Красунчик. -Так.
А як тобі Мері Оліва?
-Хто? -Що значить «хто»?
Мері Оліва, репортерка з каналу 23.
-Я її не знаю. -Це твоя секретарка.
Працюватиме з тобою в ефірі.
А ось і сюрприз.
Не потрібна мені ніяка секретарка.
Усім потрібні секретарки. Ходімо.
-Зажди. Я маю підготуватися. -Так.
-Ходімо. -І зосередитися.
Вона прикольна.
Повір, вона приведе із собою молодшу аудиторію.
Але чому в останню хвилину?
Вона тобі допомагатиме і читатиме смішні твіти.
-Ґуставо. -Гей.
Як ти можеш так мене підставляти?
-Боже, як же з тобою важко. -Зі мною важко?
Так. Вона може підвищити наші рейтинги.
Тобі неможливо вгодити.
-Скільки в тебе підписників в інсті? -Що?
Скільки підписників?
-312 000. -Два мільйони.
-То що? -У неї два мільйони. Це багато.
Хай буде дев’ять мільйонів. Байдуже.
Ні, це дуже важливо.
-Сьогодні особливий день, Міґелю. -Гей! Як ти?
Але ти маєш попереджати про такі речі.
Я - обличчя шоу.
-Звісно, я це знаю. -І що?
Ти маєш мені довіряти. Ми - команда.
-Ти маєш мені довіряти. -Ні, ні.
Не кажи, що я тобі не довіряю.
Ми вже два місяці працюємо над шоу.
Коли ти захотів запросити музикантів, що я сказав?
Я хочу гурт, як у Ґленна Міллера.
Саме так. Дивися.
Ні, не змушуй мене танцювати.
Поглянь на них. Боже.
-Привіт. -Хотів земну кулю, ось вона.
-Хлопці, ви молодці. -Просто неймовірні.
Я ж казав, що вона просто бомба.
Пам'ятаєте, що ми робили на каналі 23?
А тут справжнє шоу.
Ґас хоче створити топове шоу.
Ґас?
-Ти про це не казав. -Так.
Мері, красуне моя, дозволь представити Міґеля.
Привіт!
-Моя мама тебе кохає. -Ого.
-Ми закінчили, так? -Так.
Напишіть, що шоу про погоду.
Так, Мері все розповіла.
Не знаю, що там було на 23-му,
але тут ви побачите шоу, якого ще не було
в історії аргентинського телебачення.
Так і запишіть.
-Авжеж, добре. -Гаразд.
-Він не записав. -Запише.
Ти йому двічі сказав.
-Мері стежитиме за твітами, інстою. -І фейсбуком.
Фейсбук не такий важливий.
Але там фанати Міґеля.
Ясно. А цуценя буде з нами в ефірі?
Ні, я не записав демокасету.
-Як мило. -Вибач, Міґелю.
-Стань перед екраном. -Добре. Вибачте.
Добре. Тут?
-Яка сцена! -Ідеально. Ось так.
Лише глянь!
-Саме так, як я мріяв. -Як гарно!
-Глянь на все це. -Так.
-Це все для тебе. -Так, бачу.
Це буде справжній топ. Люди нагорі в захваті.
Я в захваті, не кажучи про спонсорів.
Усі схвильовані. І я теж.
Мені дуже подобається,
але пам’ятай, що це розважальне шоу.
Глядачі мають забути про свої проблеми
і розважитися.
Ні, це шоу про погоду, а не для розваги.
Скажи, у кого ще є такий екран,
куля, гурт, Мері, яка читає твіти,
і унікальний ведучий, як ти?
Скажи, бо інакше ми повідомляємо ті самі прогнози,
що і на інших каналах.
Мої прогнози унікальні, бо я докладаю зусиль.
Мені вірять. Додатки помиляються, а я - ні.
Хіба ти мене не знаєш?
Звісно, знаю. Ти номер один.
-То що? -Я роблю все, щоб ти був щасливий.
-Ти щасливий? -Ти мене засмутив.
-Дані з Кордови? -Кордова, Жужуй, це те саме!
-Те саме? -Тихо. Він нічого не тямить.
Ні, Кордова не… Це не те саме!
Я був такий спокійний, хотів підготуватися, повторити слова.
А ти перекаламутив усе.
-Тобі потрібно заспокоїтися. -Не можу.
Будь ласка, заспокойся і не засмучуйся.
Дівчина з цуциком на випробувальному терміні.
Слабкий і помірний вітер у західному регіоні.
-Готово. Щасти, красунчику. -Дякую.
Готуєшся, вовче?
Обережно, гаряче.
-Якого біса! -Що сталося?
-Обпікся! -Казав же, що гаряче!
-І що тепер? -Поглянь на цей пухир.
-Ми готові. -Усе готово.
Авжеж, «готово». Лише глянь.
Набрякло?
Ні. Боже, Міґелю. У тебе чудовий вигляд.
Через аварію на канатній дорозі нас дивляться багато глядачів.
-О ні. -Як ти?
Добре.
-Точно? -Так.
-Готовий, Міґелю? -Заспокоївся?
Так, я готовий.
Порви їх! Це твій вечір!
-Покажи їм! -Уперед!
Увага, починаємо. Ми в ефірі!
Вітаємо в Буенос-Айресі, Аргентина.
Це перше національне шоу про погоду.
Сьогодні з нами справжній повелитель погоди,
чоловік, якому вклоняються самі боги.
Міґель сам написав цей текст?
Так, його надихнув вихід Аполло в «Роккі 4».
Привітаємо
Міґеля Флореса!
А ось і наш Міґель завітав до всіх осель
Лише Міґель знає, коли похмурим небо буває
Якщо він каже так, вдягай піджак
Якщо Міґель пророкує зливу
Бери парасольку, не чекай дива
А ось і наш Міґель
З МЕРІ ОЛІВОЮ
Завітав до всіх осель
А ось і наш Міґель
Завітав до всіх осель
Вітаю на шоу «Прогноз погоди».
Перше подібне шоу на нашому телебаченні.
Це просто дивовижно.
І як ніхто раніше не додумався зробити шоу про погоду?
-Що це за маячня? -Що таке, дідусю?
-Вимкни цього ідіота. -Тато вб'є мене, якщо я це зроблю.
Багато хто питає:
«Навіщо це шоу, якщо прогноз можна подивитися в телефоні?»
І тут ми доведемо, що всі ці додатки
брехали нам усе життя.
От бляха!
Луїсе!
Що таке?
І що буде далі?
Глянь на мене!
Релігія, де Бог - це смартфон на 1500 ГБ?
Це вам не іграшки. І взагалі-то непогана ідея.
Підзарядив акумулятор - відновив віру.
Я ж нещодавно лагодив його.
Це не допоможе.
Треба міняти кран, труби, усе.
Марісо, краще перевір курку.
Я помию помідори у ванній.
І це твоє рішення?
Як же це мені набридло!
Скільки коштує рідина для шин?
Небагато.
Ти мене слухаєш?
Так, Марісо, заспокойся!
Сьогодні прем’єра шоу Міґеля Флореса.
Я хотів хоча б послухати. Хіба я забагато прошу?
Це важливіше за мийку?
-Що важливіше? -Рідина, Луїсе.
Так, важливіше. Бо це потрібно для моєї роботи.
Готово.
Який у нас рейтинг?
Чудовий. Ми отримали 17 балів.
А канал 12 - 11 балів.
Так, Міґелю!
Хіба я не казав, що він геній? Давай, Міґеліто!
Чудові новини для Буенос-Айресу.
Сьогодні та завтра вночі
буде ясно, максимум 22 градуси.
Я, Міґель Флорес, Непогрішимий,
гарантую це.
Ця курка тверда як камінь.
У додатку написано про високу ймовірність бурі о 2:00.
Ні, ці додатки завжди помиляються.
Учора мав іти «дощ увесь день». І жодної краплі.
Тато довіряє більше клоуну з телика, ніж науці.
Клоуну? Міґель Флорес навчався шість років.
Він так каже.
Клята курка!
Все одно, Луїсе,
постав машину в гараж, про всяк випадок.
Ніч буде безхмарною. Хіба не чула? Зробити гучніше?
Роби, що хочеш.
Ти завжди робиш, що хочеш. І все.
-Ти про що? -Про всю цю хрінь.
Миєш помідори у ванній.
Вона сказала «хрінь».
Я проїздив дев'ять годин. Дев'ять годин.
Першому пасажиру треба було в центр.
А головну вулицю перекрили.
І на обід я встиг з’їсти лише бутерброд,
поки горіло червоне.
Я заробив менше ніж 1500 песо, а ти хочеш,
щоб я викинув ще 700 на парковку за 15 кварталів.
Чому ти так гарчиш, тату?
Ти що, пес?
Усе. З мене досить.
Побачимо, що тепер їстиме пес.
-Бачиш, це був інший. -Господи.
Ти завжди маєш перемогти.
-А ти хіба ні? -Ні.
Ти любиш перемагати.
І сьогодні ти переміг.
Це великий успіх, Непогрішимий.
Ти зупинив моє серце,
розпалив бажання.
-Ходімо до спальні. -Спершу привітаюся з Освальдо.
-З Освальдіто. Добре. -Я швиденько.
-Чекатиму в спальні. -Освальдо, я йду.
Гей.
Привіт, Освальдіто.
Освальдо, де ти?
Я молодець, Освальдіто.
Я такий молодець.
Заробив рейтинг 19,2. Так.
Я такий щасливий.
Цьом, до завтра. Добраніч.
Що таке, Луїсе?
-Зажди, зажди. -Іди сюди.
Ні!
Ти що робиш? Здурів?
Я ж казала поставити її в гараж!
Не кажи «Я ж казала». От бляха!
Ми тут загинемо.
Він обіцяв!
Сказав «чисте небо».
Він придурок!
Придурок!
Іди всередину, Луїсе!
Заходь уже, чорт забирай!
Привіт.
Доброго ранку.
Котра година?
9:30.
Котра?
9:30.
Що? Хіба я не просив розбудити мене о 8:30?
Але ти так солодко спав. Не хотіла тебе будити.
-Кава. -Дякую.
Як ти?
-Добре. Я вже маю йти. -Дякую.
Ти полила рослини?
Що?
Ти полила рослини біля вікна?
Ні.
Я сильно спізнююся.
Прокинулася через бурю і вже не змогла заснути.
Яку бурю?
Десь о 3:00. Була шалена злива.
Побачимося ввечері?
Подзвони мені, сходимо кудись.
Так. Бувай.
…свідчення в суді.
Вона подала в суд на свого батька, Джеймі Спірса.
На жаль,
далі в нас погані новини. За п'ять хвилин почався хаос.
Проливний дощ
і сильний град
з вітром до 70 км/год
завдали величезних руйнувань
у центральному і прилеглих районах Буенос-Айресу.
Не може бути.
Буенос-Айрес перетворюється на тропічне місто, Антоніо?
Схоже на те.
Погляньте на цей запис…
Флоресе! Іди в дупу!
Дивіться, а ось і він!
Треба скасувати цього придурка. Сфотографуй його.
-Будь ласка, не треба -Фоткай його.
Господи, припиніть.
КРЕМАЦІЯ ТВАРИН ВІДБИТКИ УЛЮБЛЕНЦІВ
Гей, Флоресе!
Заплатиш за це, придурку?
-О ні. Вибачте. -Сучий син.
Міґеліто, ти справді облажався.
-Ельвіро. -Що тепер робитимеш?
Ельвіро.
Глянь на мою машину, мудило!
Боже мій. Де моє таксі?
Он воно. Біжи.
-Стій. -Вони тебе лінчують.
Боже.
Убивця!
У соцмережах усі проти Міґеля Флореса.
Твітер вибухнув.
Зачитаю вам кілька твітів:
Луїс Краус пише: «Замість цих медійних клоунів
краще б показували справжніх героїв, які тихо працюють
у метеорологічній службі».
Поміркуймо, хто тут насправді винний.
Ті, хто дає помилкові прогнози погоди,
чи ми, бо віримо їм, адже їх показують по телевізору?
Треба об’їжджати. Дорогу перекрили через бурю.
Світлофори не працюють.
Глядачі пишуть: «Мерзотники.
Знищили місто заради рейтингів».
Тіто Делафі пише: «Думаю, Флорес стане цапом-відбувайлом».
Черги до автосервісів розтяглися на п’ять кварталів.
Вони зароблять більше, ніж Кріштіану Роналду.
Він втратив свій шарм.
То любов, то ненависть.
Це просто хибний прогноз.
Ніхто ж не помер. Заспокойтеся.
Міґель Флорес - ангел чи демон?
Це новий розкол у суспільстві?
Ще довго?
Ні, ні.
Ось.
Це антистресовий м’ячик.
Допомагає. Можна стискати.
Готово.
-«Лоґан» 2020 року. -Так, 2020 року.
- Номерний знак BA477 - CB.
Так, правильно.
Ваш страховий план не покриває збитків від граду.
Покриває. Гляньте ще раз. Там написано «від усіх ризиків».
Так, але…
«Від усіх ризиків» - це просто назва.
Ви про що?
Ви читали умови договору?
Ні. Я довірився вашій компанії.
Я подумав, що «від усіх ризиків» означає «від усіх ризиків».
Так, зрозуміло.
У вашому плані «від усіх ризиків» означає від усіх ризиків, крім граду.
Можемо вибрати інший план. Розрахувати вартість?
Слухай, хлопче.
Я таксист. Це моя робота.
Зрозуміло.
-Тримай. -Ні, усе гаразд. Це фірмовий сувенір.
Залиште собі.
Ні. Не треба.
КАНАЛ 10
Доброго ранку.
Міґеліто!
-Документи на столі. -Чудово.
-Сідай. -Добре.
Як тобі Ітапаріка?
-Що? -Ітапаріка, Бразилія.
-Ніколи там не був. -Чудово. Це штат Баїя.
Температура 30 градусів, тепла вода, кайпіроска…
Там шаленіють від самби.
Цей бразильський позитив мене дещо дратує.
-Компанія може купити квитки за пів ціни. -Їдеш у відпустку?
Ні, ні.
Ти їдеш.
Ти облажався, Міґелю.
Ти мене добре знаєш.
Ґуставо, ти знаєш, хто я, як працюю.
Я надзвичайно ретельно вивчив усі дані.
-Не знаю, що сталося. -Але ти пообіцяв людям.
«Я гарантую».
Так, правда, але це просто крилата фраза.
-Усі люблять такі фразочки. -Ні, усі люблять розважатися.
Люди хочуть забути про проблеми, розслабитися.
Я ж казав тобі.
Це розважальне шоу.
Це ж так просто, Міґелю.
Гаразд, я помилився. Це мало колись статися.
Облиш. Ти що, ніколи не помилявся?
-Хіба в тебе не було провальних шоу? -Але ти - Непогрішимий.
Так? Як «Роккі 4».
Непогрішимий не може помилятися.
Ти хоч уявляєш, що накоїла ця буря?
Купа глядачів, які щодня слухають тебе,
втратили дахи, домівки, машини,
вікна і ще купу всього.
Звісно, але вони зрозуміють.
Через зміну клімату стаються помилки.
Люди знають…
Ні хріна вони не знають.
Ні, вибач. Люди знають.
Знають, що доведеться витрачати гроші
на речі, які не треба було б лагодити,
якби не твоя помилка.
Що ти таке кажеш? Буря сталася через мене?
Що? Ні!
Як так можна? Я зараз збожеволію.
Ні. Краще поїдь в Ітапаріку.
Не треба божеволіти. Відпочинь.
Ти мене звільняєш?
Ні. Просто пропоную раніше взяти відпустку.
А тоді побачимо.
Знаєш, люди все забувають.
Почнуть хейтити когось іншого.
Зажди, Ґуставо.
Не можна закривати шоу.
Ми зробили лише один ефір.
Абсолютно згоден із тобою.
Шоу має тривати.
Шоу триватиме, але без тебе.
Поясни мені одну річ…
Один хибний прогноз, і вся кар’єра летить під три чорти.
Хибний прогноз?
-Ти соцмережі бачив? -То що? Ти знаєш, які люди.
Там повна вседозволеність.
Ці люди - наші клієнти.
Вони вирішують наше майбутнє.
-Це не вони вирішують, а ти. -Гаразд. Як скажеш.
Дамо їм голос.
У нас справжня демократія.
Як вони проголосують, так і зроблю.
Такі правила.
Ти знаєш, який у нас бізнес.
-Ой. -«Ой»? Це все, що ти скажеш?
Зрозуміло. Просто чудово.
Ти вирішуєш, чи залишитися мені…
Ні, ні. Вони вирішують за тебе.
Вибач, що уточнюю. Останнім часом
важко зрозуміти, як усе працює.
Так, я вже йду в студію.
Але в мене немає гелікоптера.
Карменсіто.
Алло?
Тихо, іде запис.
Ти знав, так?
Тому поводився інакше.
Ти знав.
У спеку чи холод
з вами найкращий метеоролог
Сьогодні з нами
наша зіркова ведуча
Мері Оліва!
ВЕДУЧА: МЕРІ ОЛІВА
Очам повірити не можу. Це…
Любий, відкрий рота.
Ні, не треба. Що це?
Це рятівний засіб. Стане легше.
Трохи нижче.
Не страшні нам зливи
Бо з нами Мері Оліва
Мері, наш еталон
А з нею її Сімон
Мері, наш еталон
А з нею її Сімон
Поглянь на неї.
Добрий вечір!
Вітаю на шоу «Прогноз погоди».
Дякую, що дивитися нас.
Перш ніж почати,
ми із Сімоном хочемо передати привіт
нашому другу Міґелю Флоресу,
який дуже захворів.
Сподіваюся, він скоро одужає.
Міґелю,
тримайся!
Цілую тебе.
Добре. Це ж добре.
Що? Я здоровий, як ніколи.
Сучі діти!
Не хвилюйся, інакше стане погано.
Фейкові новини! Ось від чого мені погано.
Що відбувається?
Поясніть, як таке можливо?
Навіть перехожі зізнавалися мені в коханні. Мене всі знають.
Так.
А тепер я винен у всьому.
Для всіх я покидьок.
Перетворився на довбаний мем. О ні!
Хай яке життя важке, ми подолаємо бурю!
Ні, ні.
Що ти шукаєш?
-Мій телефон! -Ось.
-Ні, з мене досить! -Заспокойся.
З мене досить.
Я розберуся.
Я їм все скажу.
-Алло? -Привіт. З’єднай мене з Ґуставо.
-Хто це? -Ти знаєш, хто це. Не прикидайся.
-З’єднай… -Ґуставо в студії.
Та не в студії він, а поруч із тобою. Не бреши мені.
Він щойно пішов.
Я…
Дозволь пояснити,
це шоу моє, і ти це знаєш.
Я створив це шоу.
Алло?
-Вона поклала слухавку! -Не хвилюйся. Тихо.
Поклала слухавку!
-Поклала слухавку! -Міґелю!
Заспокойся, інакше буде серцевий напад!
Що?
-Що це? -Зажди.
-Це плюшева іграшка. -Що?
Хто це зробив? Хто це кинув?
-Що це? -Заспокойся, Міґелю.
-Не чіпай. Може, це бомба. -Годі вже.
Це не кров. Це кетчуп.
Кетчуп? Хто це кинув?
-Хто? -Любий, зажди.
Хто це зробив? І чому?
Хто?
Га?
Обережно.
-Назад, Міґелю. -Так.
Але чому?
Але…
-Нумо, Міґелю. -Що це було?
ІДИ В ДУПУ ІДИ НА ПЕНСІЮ, ПОМРИ
Пішов ти, Флоресе!
СКАСУВАТИ
Флорес - мудило!
Виходь, Міґелю!
Пішов ти!
-Іди сюди, Флоресе! -Пішов ти, Флоресе.
-Я вже тут, Міґелю. -Гаразд.
-Готовий? -Ти припаркувався у дворі?
Та жінка не пускала, мусив заплатити.
-Справді? -Ти сказав їй розвісити одяг.
Неймовірно. От відьма.
Я їй все давав. Відео для неї та її родини.
-Автографи… -Усе, досить.
Ти знаєш, які люди.
-Ми запізнюємося. -Так.
Чим допомогти?
Ні, тут усе. Ще лишився Освальдіто.
-Поклади його в пакет із водою. -Освальдо теж їде?
Що ти сказав? Освальдо? Що?
Куди я, туди й Освальдо.
-Гаразд. -Так.
Іди в дупу, Флоресе!
У нас вийшло, Міґелю! Ми втекли!
У тебе там усе добре?
І ти ще питаєш, Максі?
Ми майже приїхали.
Повільніше, йолопе!
Вибач.
Ми майже на місці, любчику.
Ти блідий наче смерть.
І не дивно.
Я не мав чим дихати.
Візьми його, будь ласка.
-Візьми Освальдо! -Гаразд.
-Як тут у нас справи? -Добре.
Гаразд, слухай.
-Слухай уважно. -Добре.
Подзвони Херонімо Мартенсу.
Скажи, щоб він мене швидко провів, добре?
-Добре. Ти його попередив? -Я йому дзвонив.
Дзвонив, але він не відповів.
Він, мабуть, зайнятий.
-Гаразд. Ходімо вже. -Гаразд.
-Ходімо. -Так, це він.
Доброго ранку.
Каву, будь ласка.
З кришкою. З собою.
-Добре. -І три тістечка, на твій вибір.
У Хорхе є лід, Луїсе.
Може насипати тобі граду.
Не сердься, чувак. Це жарт.
Що таке?
Непогрішимий схибив? Знаєш чому?
Треба перевіряти телефон.
-Альдо, а чому ти не перевірив? -Що?
Телефон.
Бо твоя тачка вся побита.
Та в нормі вона.
У нормі?
Ось тобі норма!
Що ти робиш? Покидьок!
-Я тебе вб'ю! -Пішов геть!
-Чому я маю стояти в черзі? -Бо Мартенса немає.
-Чому його немає? -Тому що.
Може, тобі краще перейти у чергу для членів екіпажу та дипломатів.
Там не буде проблем.
-Чому? -Бо ти Міґель Флорес.
-Годі вже. -Гаразд.
-Подзвони, як долетиш. -Гаразд.
-Бережи себе, я сумуватиму. -Усе, усе.
Годі вже, Максі.
Вітаю.
-Так, проходьте. -Дякую.
Шарф, окуляри, капелюх і годинник.
Немає нічого металевого.
-А годинник? -Ваша правда.
Знімайте все.
У мене фарингіт.
Проходьте, Флоресе.
Дякую.
Ще трохи, Освальдіто.
Ми вже близько, любчику.
Близько.
УБИРАЛЬНЯ
Ти розбив мені два вікна.
30 000 песо за вікно.
Ось моя візитівка.
Мудило.
Пані та панове, вітаємо вас у Кордові.
Ви не зайняті?
-Флоресе, як справи? Сідай. -Дякую.
Ти повернувся, чувак.
Ти добряче збив пиху з Буенос-Айресу.
Тату?
-Що ти тут робиш? -Ти ж мене запросила.
-Невже? -Щоб розібратися з будинком.
Але ти ігнорував усі повідомлення.
Але я приїхав.
Я знаю, що сталося. Про це всюди говорять.
Це якесь божевілля.
Це може прозвучати тупо, але ти хочеш тут сховатися?
Ні! Як ти можеш таке казати? Ні!
Що це?
Освальдіто. Невже я не розповідав?
Осваль… Ні, не розповідав.
Я поспішаю в лікарню. Знайди готель. Я подзвоню пізніше.
-Зажди. -Чорт, де рентген?
Ось він де.
Ти ще тут?
Їдь у готель, тату. Я подзвоню.
Я не можу через те, що сталося.
І ти кажеш, що не приїхав сюди ховатися. Неймовірно.
Я приїхав до тебе.
-Так. -Авжеж.
Думав пожити у твоїй дитячій кімнаті.
-Я зробила з неї склад. -А ліжко лишилося?
Там купа речей.
Нічого. Я все приберу. Іди на роботу.
Запасні ключі над холодильником.
Дякую, сонце. Гарного дня.
-Усе буде добре. -Бувай.
НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ КОРДОВИ
ДЯКУЮ, КАРЛО
ДЯКУЮ, ЩО ВИЛІКУВАЛА МЕНЕ ТИ КРУТА
Обережно, зараз може початися.
-Так гарно? -Ні…
-Ліворуч. -Так?
-Хіба не треба більше світла? -Трохи далі.
Енді, це найважливіша новина.
-Тренд номер один. -Абсолютно.
Мері Оліва та знімальна команда кажуть, що Міґель хворий.
Не хочу бути злюкою. Міґель крутий, правда.
Я стежив за його прогнозами.
-«Стежив»? У минулому? -Так. Просто подивися на мою машину.
Міґель втік після бурі, як щур.
Ось докази. Це фото надіслав наш глядач з аеропорту.
-Що в нього в руках? -Це рибка, Маріє.
Єдиний друг, що в нього лишився.
Сучий сину.
Тату.
Так?
Що це?
Я купив акваріум.
Знижка 30%.
Ну, привітайся із сестрою.
Ні, усе це. Ти тут прибирав?
Так. Трохи прибрав цей безлад.
-Так. -Авжеж.
Безлад?
-Це мій безлад. Мені так зручно. -Гаразд.
Там була книга з фізіології. Де вона?
-Червона книга тут. -Ні, не тут.
-Не чіпай мої речі. -Добре.
-Будь ласка. -Так, так. Зрозумів.
Я… Ти куди?
Купити щось поїсти. Вибач, я голодна.
Не треба. Я приготував твою улюблену страву.
Паста болоньєзе з рожевим соусом і ковбасою.
Іди помий руки.
Потрапити в прайм-тайм - це мета…
Тобі нудно?
Ні, ні.
Ти так позіхнула.
Ні, я втомилася, тату.
Я на ногах вже із шостої ранку.
Звісно, розумію.
Про що я казала?
-Про прайм-тайм. -Ні.
Про нотаріуса.
Подзвоню йому завтра й призначу зустріч,
щоб якомога швидше розібратися з цим.
-Чудово. -Добре.
Що плануєш робити з будинком?
Продати.
Де житимеш?
Не знаю.
З цим будинком пов’язано стільки спогадів.
Тут ще жив дідусь Домінґо.
Пам'ятаєш його? Він тебе так любив.
Завжди казав «не ображайте Карлу».
Так тебе любив.
І це єдине,
що він лишив твоїй мамі.
Цей будинок.
Що?
Хочеш, щоб я почувалася винною, бо не хочу тут бути?
Ні! Що ти таке кажеш?
Але так здалося.
Зовсім ні. Але не буду брехати.
Думав, ти залишишся тут.
-Так. Одружишся. -Ні.
-Мене це не цікавить. -Ні?
Ні.
-Залиш, я помию. -Ні, я сама.
Як Мауро? Досі з ним зустрічаєшся?
Марсело?
Марсело.
Марсело. Бо я не знаю жодного Мауро.
-Чому я сказав «Мауро»? -Не знаю.
Я теж не знаю жодних Мауро.
То ви досі разом?
Ні.
Чому?
Мені набридло.
Шкода, він мені подобався.
Це не так, тату. Облиш.
Ти бачив його лише раз.
Ти всю вечерю… Пам'ятаєш?
Ти весь час говорив про себе і свій успіх.
Ти не знаєш, який він.
Добре.
У тебе є хтось інший?
Ні.
Ти вирішила зосередитися на кар’єрі.
Так. Як ти.
Просто в тебе такий етап.
-Ніякий це не етап. -От побачиш.
Зрештою ти захочеш дитину.
Ні!
Не хочу я дітей. Мене це не цікавить.
Зараз так кажеш. Почекай 5 років.
Нічого не зміниться.
Мені це нецікаво, тату.
Ти ж педіатр.
І що?
-Твоя робота - лікувати дітей. -Чужих дітей.
Вони не мої.
Їх народив хтось інший, а не я.
Але хтось має їх лікувати.
Ти хотів помити посуд? Будь ласка. А я вже хочу лягти.
Тату.
Тобі не здається
це дивним, неправильним?
-Що? -Це. Наші стосунки.
Коли ми розмовляємо,
у мене таке відчуття,
що я розмовляю просто зі знайомим, якого рідко бачу.
Я не відчуваю, що розмовляю з татом.
Не відчуваю.
Дякую за вечерю.
Добрий день.
Ви тут прибиральниця?
Ні, я просто йшла повз,
побачила собаче гімно і вирішила прибрати.
Міґель Флорес тут живе?
-Ти ще один друг? Що в тебе зламалося? -Так.
Машина.
Він удома?
Чи поїхав?
Чув по телику, він у Кордові.
Це правда?
Так.
У нього там донька. Карла.
А де вона живе?
Не знаю, чувак.
Вона педіатр. Працює в державній лікарні.
Це було два роки тому. Може, щось змінилося.
Карла?
Так, Карла.
Іди вже. Не затримуй мене.
Я маю доприбирати. Іди вже.
Ну ж бо! Іди!
Доброго ранку.
Як спалося нашому чемпіону?
Добре. Він добре спав.
-Трохи боліло. -Так.
-Після операції. -Так.
Це нормально. Сядь, будь ласка.
Завтра будуть результати аналізів.
І вирішимо, як діяти далі.
Головне, щоб йому було зручно, так?
І жодних результатів ще немає?
Мусимо чекати до завтра.
Певно, йому не подобається, що зробили із шоу,
і, здається, він пішов. Побачимо.
-Міґель Флорес? -Так, він у Кордові.
-Мам, про Міґеля. -У рідному місті.
Чи він там ховається?
Чому?
Люди, які бачили його в Кордові, кажуть,
що він абсолютно здоровий.
Історія з лікарняним схожа на вигадку.
-Міґеля звільнили? -Схоже не це.
-Він обожнює Міґеля Флореса. -Правда?
Хоче бути метеорологом.
-Максі. -Як ти?
Розважаюся тут.
А ти як?
Забрав твої краплі в аптеці.
Сьогодні відправлю їх у Кордову.
Порухайся трохи. Талії немає. Товстун. Плавай!
-Що? -Ні, це я до Освальдіто.
Отже…
Що робити з твоїми речами з гримерки?
Ти про що? Що відбувається?
Мені їх забрати? Відвезти тобі додому?
-Ти в студії? -Так.
Вони наказали прибрати речі з гримерки?
Попросили.
Покидьки!
Я просидів там пів життя.
Мій другий дім. Не віриться.
Я…
Максі, у мене інший дзвінок.
Донька дзвонить.
Ні, зажди. Надішли адресу, куди відправити краплі.
Добре, надішлю.
Карло.
Гей, можеш прийти до лікарні?
Нащо?
Мій пацієнт - твій фанат. Хоче з тобою зустрітися.
Звісно, гаразд.
Дещо тут дороблю й прийду.
Дякую. Чекаю.
Бувай, до зустрічі.
Він хоче привітатися, зробити фото.
-Скільки йому років? -Вісім.
-Привіт. -Привіт, як справи?
Може, хоч трохи замаскувався б? Капелюх, окуляри…
-А що не так із хлопцем? -Це неважливо.
-Не питай… -Мій герою!
Не питай, що не так. Привітайся, сфотографуйся і все.
-Але я хочу знати… -Це не має значення.
І, тату, не базікай багато.
Не починай там веселу виставу.
Добре.
-Зажди, а як його звати? -Родріґо.
Гей, Родріґо!
Мам, це Міґель!
-Не може бути. -Вітаю. Дуже приємно.
Як ти, Родріґо?
Донька каже, ти щовечора дивишся по телевізору мої прогнози.
Донька? Це ваш тато?
Вас вчора не було. Вас звільнили?
Ні, я взяв кілька вихідних, от і все.
Щоб відвідати доньку.
-Саме так. -Сфотографуєтеся з Родріґо?
Тому я й прийшов.
Одна пташечка наспівала мені, що тут хтось знається на погоді.
Ну, Родріґо, яка завтра буде погода?
Температура від 15 до 17 градусів,
вологість 75%, місцями дощі.
Наймаю тебе! Завтра ж в ефір.
Ось так.
Усміхніться.
-Ходімо. -Так.
Усе буде добре.
-Ти про що? -Про хлопчика. Побачиш.
Не роби прогнозів, тату. Ти не знаєш.
Ніхто не знає.
Мене дратують люди, які так кажуть. Вони не знають!
Це побажання, приказка.
Це безвідповідально й тупо.
А якщо усе піде не так. І що?
Доведеться відповідати.
Ясно.
-Я намагаюся бути доброю. -Ні.
Не знаю, що ти розумієш під «бути доброю», але це не воно.
Я затримаюся трохи довше.
-Що? -Я так вирішив.
-А твоя робота в Буенос-Айресі? -Ні, це…
Розумію. Зараз тебе ніхто не хоче бачити,
але це мине.
У Кордові синоптики теж потрібні.
У нас тут достатньо спеціалістів.
Але не таких крутих, як я. Це точно.
Тебе ненавидить уся столиця, тату.
-Хочеш, щоб зненавиділа вся країна? -Карло!
Вибач, добре?
Вибач, не хотіла тебе образити.
-Ти перейшла межу. -Вибач, тату.
Це було образливо.
-І я… Що таке? -Слухай.
Треба, щоб ти пішов із дому на якийсь час.
Що значить «на якийсь час»?
Треба, щоб тебе не було з 19:00 до 23:00.
-Доню! -Вибач, я забула.
До мене мають прийти друзі.
І куди мені подітися?
Не знаю, тату. Іди прогуляйся.
Сходи кудись повечеряти. Це чудове місто.
А мені що з того? Я не можу виходити на публіку через цю ситуацію.
-Усі дивляться на мене. -Не знаю, тату. Не знаю.
-Я запланувала це до твого приїзду. Добре? -Так, так.
-Мені потрібен власний простір. -Облиш, Карло.
Гаразд. Поговорімо про це.
Карло!
Ти замкнула мене!
Ти не помітила?
Ти… Неймовірно. Я для тебе не існую.
Ти мене не помічаєш.
От бляха. Що мені тепер робити?
Не хочу вас турбувати.
Люди нічого не розуміють, так?
Тобто
це нечесно, що вони кажуть.
Ще, будь ласка.
Ніхто не міг передбачити
град, але бурю - так.
І я її не побачив.
Я сказав щось смішне?
Ні.
Це Бернардо.
Хто такий Бернардо?
Бернардо,
це Міґель Флорес.
Найвідоміший метеоролог країни.
Ясно.
Він багато знає про погоду.
Він мало говорить,
але завжди має рацію.
Ти теж метеоролог?
-Чек, будь ласка. -Ні.
Просто скажіть прогноз на завтра.
Не знаю.
Я у відпустці.
Ні, не треба.
Для мене це велика честь.
Завтра о 7:14. Дощ.
Що?
Завтра о 7:14 буде дощ.
Така точність?
О 7:14.
Добре. Дякую за віскі.
-Пиріг був просто супер. -Смакота.
-Привіт. -Привіт.
-Там чоловік. Твій тато? -О ні.
Тату, ти повернувся раніше.
Раніше? Ти казала о 23:00. Уже 23:45.
-Уже? -Так, уже.
Привіт, Міґелю.
Привіт, Мауро. Як справи?
-Я Марсело. -Вибач, я плутаю ці імена.
Нічого.
-Усе гаразд? -Так.
Добре.
Вибачте. Якби я знав, що побачу вас, я б вдягнувся.
Нічого. Без проблем.
Ну, я пішов спати.
Завтра дві операції, треба виспатися.
Звісно, треба відпочити.
Міґелю, у вас така гарна, апетитна рибка.
Сподіваюся, він досі живий.
Звісно, авжеж.
Але він забагато їсть.
Йому сподобався пиріг.
Що? Освальдо не можна це їсти.
-Що ви! Йому сподобалося. -Що? Я…
У ванній ще один хлопець.
-Скільки їх у тебе? -Іди до себе.
-Вони вже збираються йти. -Але…
Хлопець вийшов…
Я йду…
Вони пішли, тату.
Якщо тобі треба в туалет чи на кухню.
Ти ж казала, що ви з Марсело вже не разом.
-Так. -Тоді чому він ходив тут голий?
Він не був голий. І ми просто друзі.
О, друзі. А ті двоє теж друзі?
Так, друзі.
Ми всі друзі, які іноді люблять
бути разом.
Добре.
Ти не маєш мені нічого пояснювати.
Але здається, що маю.
Просто дивно, що ти проводиш час із друзями таким чином.
Добре.
Скажи, тату, а як я люблю проводити час?
Не знаю…
Ти мене не знаєш.
-Це неправда. -Правда.
Ти нічого не знаєш про мене, а я - про тебе.
Тобто…
З ким ти зараз зустрічаєшся?
Що це за запитання?
Я не знаю, з ким ти зустрічався після смерті мами.
Нічого серйозного.
Тобто це були друзі.
Друзі з бонусами.
Можна й так сказати.
У мене теж є друзі з бонусами.
Слухай,
якщо ти хочеш лишитися у Кордові на деякий час,
тобі варто знайти інше житло.
Добре.
Я серйозно.
Я робив, що міг, Карло.
Ти втратила маму, я втратив дружину.
Я знаю, ми майже не спілкувалися.
Припини. Ти працюєш у Буенос-Айресі, так?
Це далеко.
«Не те щоб я не хотів тебе бачити.
Але у мене стільки роботи. Часу немає». І інші балачки.
«Там таке складне життя».
Не треба виправдовуватися, тату. Правда.
-Я не скаржуся. -Це неправда.
Ці слова і відстань між нами говорять про інше.
Відстань?
Вона існувала вже давно. І не я її створила.
Я не міг вчинити інакше.
Тобто відсторонитися?
Щоб розібратися зі смертю твоєї матері.
Не минає і дня,
щоб я не думав про ту блискавку, що вбила маму.
Я мав розібратися.
Я не міг змиритися з тим, як вона померла.
-Тоді це мамина винна? -Ні.
Це моя провина.
Після тієї бурі я не припиняв питати себе:
«Як я міг не побачити її? Як міг пропустити?»
Я поринув у дані, цифри, мапи,
точність прогнозів і повільно став
одержимим.
Так. Ця одержимість принесла успіх, а успіх привів тебе
у Буенос-Айрес.
Поки я не облажався.
Тоді ти згадав, що маєш доньку в Кордові.
Ні, це не так.
Це не так. Ти не була маленькою дівчинкою.
Ти була не сама, а з бабусею.
Я пропонував переїхати, а ти:
«Я залишуся з бабусею». Ти завжди сама вирішувала.
Ти ніколи не слухала мене.
Ніколи. І досі не слухаєш, так?
Тож…
Минув час,
я не розумів, що відстань між нами зростає.
Або не хотів розуміти. Не знаю.
Це вибачення?
Може, не знаю.
-Думаєш, я навмисно це зробив? -Не знаю.
Ти - моя донька, найважливіша людина в моєму житті.
Може, я не тато, про якого ти мріяла.
Але…
Ти мені був потрібен.
Протягом довго часу.
Доки не настав день,
коли ця потреба зникла.
Тепер ти мені потрібна.
Добре.
Добре. Добре.
Як щодо цього?
Не знаю. Просто спробуймо
бути батьком і дочкою, як вміємо.
Добре, це можна.
-Гаразд? -Як скажеш.
-Не будемо поспішати. -Добре.
Згоден? Прошу.
Так. Зробимо, що зможемо.
Добре.
Добраніч, тату.
Добраніч.
Солодких снів.
Тобі теж.
Як ти, Освальдіто?
Життя - складна штука.
Так.
Твоя сестра схожа на тебе.
Їй так важко. Так важко.
Ну, гаразд.
Відпочивай. Час спати.
До завтра.
Доброго ранку.
Я зробив каву й тости.
Ні, дякую. Я спізнююся.
Ясно.
Що це?
Гомеопатичні краплі. Асистент прислав.
Гомео…
Твоя донька - лікар, а ти приймаєш ці псевдопілюлі?
Проти тривоги.
А ще приймаю ліки, щоб знизити тригліцериди.
Їх рівень підвищився.
-Я їх знизив. -Слухай, тату.
Сьогодні я вечеряю в лікарні.
Раз на тиждень вечеряю там з дітьми та їхніми батьками.
Добре, я залишуся тут.
Ні, ні.
Хочеш приєднатися?
Так, авжеж.
Звісно, з радістю.
Якщо в тебе інші плани…
Ні. Які плани?
Я прийду.
Скажи коли. Прийду із задоволенням.
Знаєш що? Думаю, я вип’ю кави.
-Звісно. -Так.
Почни ранок правильно.
Так, якщо я трохи спізнюся, нічого.
Нічого страшного.
Ніхто тобі нічого не скаже.
Нічого.
7:14
Ах ти сучий сину.
Перепрошую? Можна дещо спитати?
Флоресе, це ви!
Вітаю.
Моя стара не повірить мені.
-Вона вас обожнює. -Не зараз, прошу.
Перепрошую!
Ми зачинені. Відчиняємось о 8:00.
Лише одне запитання.
Учора ввечері тут сидів чоловік у пончо.
-Скажіть… -Дивіться.
-Лише одне фото. -Я зайнятий. Будь ласка!
-Ти що, важлива персона? -Зовсім ні.
З Буенос-Айресу тебе витурили, Флоресе.
Господи. Дякую, що відчинили.
Швидше питайте, я маю закінчити.
За тим столом сидів чоловік.
У пончо. Пив бренді, мав вигляд
наче із села.
Бернардо?
Так, можливо. Ви знаєте, де він живе?
Так, він живе там,
біля гір.
Де саме біля гір? Можна точніше?
Туди нелегко дістатися.
Не хвилюйтеся. Просто скажіть де.
Зачекайте тут. Я скоро повернуся. Добре?
Вибач. Доброго ранку.
Я поплескав, бо не бачив дзвінка.
Дзвінка немає.
Тут немає електрики.
Але ти міг постукати. Ось так.
-Ось так просто. -Так, правда.
Чого тобі треба?
Лише одне запитання.
Як ти знав, що дощ почнеться рівно о 7:14?
Мені тут чекати?
Ти повернешся? Чи мені піти?
Заходь, чорт забирай.
Так, сеньйоре.
Я заходжу.
Заходь.
Який гарний будинок.
-Сюди? -Так.
Я тут сяду.
Дуже дякую.
Мама щодня варила качани кукурудзи.
Дивилася на бульбашки і розуміла, чи буде дощ.
Дивовижно.
Ти успадкував дар матері?
Робиш прогнози по бульбашках?
Я не люблю кукурудзу.
То як ти знаєш, коли буде дощ?
Хочу, щоб ти мене навчив.
Слухай, я заплачу.
Проведу тобі електрику, супутникове телебачення.
-Нічого мені не треба. -Але…
Як ти живеш без електрики?
У тебе є ліхтарик? Свічки?
Ні, нічого.
-Не можна жити в темряві. -Уночі сплю, а вдень світить сонце.
Ясно.
Слухай,
я тут подумав,
може, нам варто об’єднати
наші таланти.
У мене є божевільна пропозиція.
Ми можемо знімати тут шоу для телеканалу.
Ти робитимеш прогнози, а я буду ведучим.
Ти, мабуть, із Буенос-Айресу. Тобі всього мало. Хочеш іще.
Ні. Я з Ріо-Кварто.
Тато розвозив воду, мама була швачкою.
Я все життя пахав, щоб бути там, де я є.
І де ж ти є?
Навіщо ти це робиш?
Тебе цікавить погода?
Чи подобається слава?
Це набагато
складніше.
Коли я був малим,
у тата було лише 10 днів відпустки.
Щоліта ми їздили в Мар-де-лас-Пампас,
коли там майже не було людей.
І бувало так,
що протягом цих днів увесь час ішов дощ.
Я бачив, як через це засмучувався тато.
Доходило аж до депресії.
Відпустка вже нікого не радувала.
Тому в дитинстві я мріяв контролювати погоду.
Щоб зробити тата трохи щасливішим.
Ніхто не може контролювати погоду.
Ніхто.
Я знаю.
Ми можемо робити
лише прогнози, так?
Мені тут чекати?
Ти повернешся, Бернардо?
Іди сюди, чорт забирай.
Ти завжди десь діваєшся, коли мені потрібен.
З мене досить. Я вже купила напої.
Ти мав з’їздити в Онсе й купити свічку на 90-й день народження тата,
а ти не можеш.
-Дозволь вже сказати? -Кажи.
Я маю дещо зробити, Марісо.
Який ти таємничий. Що саме?
Дещо. Не можу сказати.
Треба завершити одну справу.
Гаразд.
-Коли ти повернешся? -Не сьогодні й не завтра.
Може, післязавтра.
Що?
Повернешся, коли заманеться?
Розважаєшся з повіями? Так, точно.
Що? Які повії? Марісо, чому ти завжди видумуєш усякі дурниці?
У мене немає грошей на повій, чуєш?
Вибач. Поговорімо спокійно.
Буду вдома за два дні.
За два дні? Два дні?
Якого біса я сьогодні ходила на йогу?
Марісо, припини!
Як же тупо.
Аргентина.
Ось. Ми знаходимося в Аргентині.
Ні,
ось Аргентина.
Ці бур’яни - це Чилі.
Ті бур’яни - це Парагвай.
А ті - Уругвай.
То це мапа?
Так, мапа.
Цей камінь - Ла-Пампа,
мурашник - Сальта,
цей камінь - Неукен,
а там - Санта-Крус.
Хочеш у Буенос-Айрес?
Так, звісно.
Ходімо.
Буенос-Айрес.
Що це?
Професор Нейрус.
Поглянь на волосся.
-Яке волосся в професора Нейруса? -Фіолетове?
Ні.
Сіре.
Це була підробка?
Ні.
У дитинстві я їв шоколадні батончики з іграшками.
Одного дня фігурки почали змінювати колір.
Почали втрачати колір.
Дешева фарба.
Ні.
Вони говорять зі мною.
Знаєш як?
Змінюючи колір волосся.
І що він сказав?
Буде град розміром із футбольний м’яч.
Не тут. Де ми зараз знаходимося?
У Буенос-Айресі.
Саме так.
Насувається страшна буря.
Але… Сьогодні?
Сьогодні вночі.
О 23:07.
Бернардо, ти впевнений?
Чого приїхав, якщо сумніваєшся?
Вибач.
Їдь попередь людей.
У Буенос-Айресі мені ніхто не повірить.
Я втратив аудиторію.
Якщо тебе справді цікавить погода,
а не слава, як ти казав,
то ти поїдеш і зробиш те, що треба.
Зроби це.
Для людей,
не для себе.
Для людей.
Не кажи нікому про мене.
Не хочу грошей, не хочу слави. Не хочу цього лайна.
Їдь і попередь усіх.
МІСЬКА ЛІКАРНЯ КОРДОВИ
ПЕДІАТРІЯ
ЛІКАРКА КАРЛА ФЛОРЕС
Бувай.
Тату.
Я тут.
Що ти робиш?
Терміново лечу в столицю. Подбай про Освальдо.
Що сталося?
На Буенос-Айрес насувається жахлива буря.
Маю їх попередити.
-Кого «їх»? -Тобто? Усіх!
Зателефонуй.
Тричі дзвонив. Не відповідають.
Думаєш, тебе послухають?
Так у мене більше шансів.
-Ти що, пив? -Що?
Ні, просто мате з бренді.
-Коли буде буря? -Сьогодні вночі, о 23:07.
О 23:07?
-З точністю до хвилини. -Так.
Звідки ти знаєш?
Мені сказав відлюдник.
Цей чоловік живе в горах.
У богом забутому місці.
Такий дивак. Говорить із фігурками.
-Тату, скільки ти випив? -Доню, будь ласка, не треба.
-Погляньмо. -Що?
Зараз.
-Дивись. -Що?
Уночі буде безхмарне небо.
Цим додаткам не можна довіряти.
Ти знову помиляєшся.
Не цього разу. Учора він сказав:
«Завтра буде дощ о 7:14».
А я такий: «Неможливо».
Я стояв тут, і рівно о 7:14 почався дощ.
Я сказав: «Боже мій».
-Відлюдник це тобі сказав? -Так, саме так.
Отже, ти їдеш. І не прийдеш на вечерю в лікарню.
У мене немає вибору. Вибач.
Результати аналізів у Родріґо хороші.
Так! Я ж казав.
Я ж казав. Дякувати богу.
Я радий, що з ним усе гаразд.
-Добре. -Зажди.
-Тату, заспокойся. -Що?
Серйозно. Зачекай.
Добре, добре. Що таке?
Що ти робиш, тату?
Чому ти туди їдеш?
-Я ж сказав… -Хочеш відновити свою репутацію?
Хіба не розумієш, що людям, які щодня тебе дивилися,
байдуже на тебе?
Не можна любити того, кого не знаєш. І вони це тобі показали.
Але, може, цього разу я їду не для того, щоб сподобатися.
Хіба в мене не може бути іншої причини, Карло?
Я їду.
Я маю це зробити.
Подзвоню, коли приземлюся.
Бувай, Освальдіто. Скоро повернуся.
Він образився.
Привіт.
Непогрішимий.
Бідолаха. Це твій сусід?
-Ні. -Гей, заспокойся.
Я дивився тебе щовечора.
Це чудово.
-Ти мене розумієш, так? -Авжеж.
Що ти робиш?
Гей, припини.
Я мушу тебе вбити.
-Що ти таке кажеш? -Хто ти?
-Я ідіот. -Не треба, будь ласка!
Кинь це, ким би ти не був.
-Луїс Контрерас. -Добре, спокійно.
Навіть імені не знаєш.
Я дивився твої прогнози щовечора з першого дня.
Поспішав додому, щоб почути твій прогноз.
-Заспокойся. -Забирайся!
Ні, поки не віддаси борг.
Я тобі нічого не винен. Що ти кажеш?
-Іди сюди. -Не чіпай мене.
-Що з тобою? -Хочу, щоб ти це побачив.
-Що? -Дивіться!
Так, твоя машина побита. Нічого.
Ні. Вона просто розтрощена.
Це все через твій довбаний град.
Стоп, це не мій град. Я не винен.
Ти сказав: «Я гарантую».
-Це просто слова. -Ти гарантував, і я повірив.
За двадцять років жодної помилки.
Чому ти тоді помилився?
Ти хотів розбити мою машину? Так?
Ти взагалі чуєш, які дурниці мелеш?
Будь ласка, Луїсе. Я сам розплачуюся за свою помилку. Глянь, де я.
-Ховаюся від самосуду. -Тату!
Добре, вибач.
Глянь, де я.
Глянь, де я!
Я проїхав 800 км, щоб набити тобі пику!
-Тихіше! -Як повернутися додому?
Як повернутися на роботу? Усі вважають мене ідіотом.
«Слухайте Мігеля», -
так я завжди всім казав.
Знаєш, як вони з мене глузували?
«Досить говорити про довбаного Флореса».
А я захищав тебе,
як брата.
Я тобі вірив. Сліпо вірив.
Твоє слово було для мене золотим.
Ну, ти помилився.
Ні, він мені повірив.
Я розумію. Помилився я.
Я також сліпо довіряю собі, Луїсе.
Але я не винен у тому, що сталося.
Заспокойся! Досить!
-Поклади вогнегасник. -Послухай мене.
Слухай, я покладу це.
Хвилинку.
Сьогодні буде одна з найгірших бур в історії Буенос-Айресу.
Просто руйнівна.
Ще є час встигнути додому,
щоб попередити друзів і рідних та врятувати їх.
Хочеш зробити з мене ідіота? Щоб мене вигнали з дому?
Цього не буде, вони тебе поважатимуть.
Повір мені. Я кажу правду.
О 23:07.
Це буде катастрофа.
Їдь. Я теж їду, щоб усе виправити.
-Коли? -Зараз. Ось валіза.
Я саме збирався в аеропорт. У мене рейс о 17:00.
Їдь. Ще є час до 23:07. Швидше.
О 23:07. Коли ти кажеш «одна з найгірших бур»,
це буде град?
Гірше.
Град розміром із футбольний м’яч.
Повір мені. Їдь.
Домовимося. Я дістану гаманець.
Ось моя візитівка.
Тут мій телефон.
Можеш мені подзвонити.
Якщо я помиляюся, ми зустрінемося
і ти розіб’єш мені голову цим вогнегасником.
Я дозволю це зробити, серйозно.
Бери картку.
І негайно їдь додому.
Ось так. Їдь.
Їдь.
Давай, малий.
-Усе буде добре. -Я тебе обожнював.
Обожнював.
Їдь.
Я тебе не підведу. От побачиш.
Заспокойся. Їдь..
Поспіши.
Треба встигнути до 23:07, Луїсіто.
Лишити відкритими?
Так, будь ласка. Дякую. Бувай, Луїсе.
О ні!
Ні, ні!
Він просто божевільний.
Приїхав сюди аж із Буенос-Айресу.
Бідолаха. Я його так підвів.
-Я маю їхати, Карло. -Добре.
-Я підвезу тебе. -Гаразд.
ВНУТРІШНІ РЕЙСИ
Подбай про Освальдо, поки я не повернуся. Добре?
Вибач, що пропущу вечерю.
Усе гаразд. Іншим разом.
-Бувай. -Бувай.
Вітаємо в Буенос-Айресі.
Будь ласка, залишайтеся на місцях, поки не вимкнеться світловий сигнал.
КАНАЛ 10
Максі, дякую, що підвіз.
Їдь додому, зачини вікна і попередь рідних.
Ти здурів? Гадаєш, я тебе зараз покину?
Я був поруч, коли ти був номером один,
і лишився поруч після того, як тебе скасували.
Ти мені дуже дорогий.
Заспокойся. Тихіше. Я розумію.
Ходімо зі мною. Ходімо.
Домінґо.
-Міґелю, що ти тут робиш? -Я до Ґуставо.
Відчини, Домінґо.
Годі вже, це ж Міґель!
Відчини!
Вважає себе власником каналу.
-Помади немає. -Зараз усе буде, Карменсіто.
Вона мені потрібна. Принеси, будь ласка.
Завжди Карменсіта це, Карменсіта те.
Ходімо.
Я сім разів казав, що це не моя робота.
Вони шукають костюми, а вони - у коридорі.
Привезу їх зараз.
Дістала ця некомпетентність. Як так можна!
Заспокойся.
Дихай, Міґелю. Спокійно.
За мною. Ходімо.
У спеку чи холод
З вами найкращий метеоролог
Вона не сама, з нею Сімон
З Буенос-Айресу, столиці Аргентини,
ми починаємо шоу, на яке ви всі чекали.
Гумор, веселощі, радість і трохи погоди.
Увесь вечір із нами буде
наша зіркова ведуча.
Так!
Мері Оліва!
ШОУ «ПРОГНОЗ ПОГОДИ» ВЕДУЧА: МЕРІ ОЛІВА
Мері тут, а з нею Сімон
Найгарніша зірка
Цьом для Сімона, хай почнеться вечірка
Не страшні нам зливи
Ми подолаємо бурю
Мері, наш еталон
А з нею її Сімон
Мері, наш еталон
А з нею її Сімон
Ти неймовірна!
Богине!
Королево!
Добрий вечір!
Вітаю на шоу «Прогноз погоди».
Привіт моїм музикантам. Дякую.
Дякую, що дивитися нас.
Хай там що за вікном, ми все одно співаємо.
Там завжди хлопці, так?
Завжди те саме.
-Невже? -Тихіше.
Хочете дізнатися, якою буде погода?
Так!
У нас чудові новини, Сімоне.
Бо сьогодні вночі й завтра вранці
буде чисте небо.
Температура 28 градусів!
Супер!
Зі слабким вітром…
Неправда!
-Міґелю… -Будь ласка…
Поясніть мені, що він тут робить?
Мешканці Буенос-Айресу й околиць,
сьогодні о 23:07
почнеться найстрашніший град, який ви коли-небудь бачили.
Це буде шалена і непередбачувана буря.
Коли метеорологи помітять її,
буде вже запізно.
А в додатках про бурю навіть і згадки не буде. Не вірте їм.
-Запускай рекламу. -Плюс 16 балів рейтингу.
-Так що робити? -Торкнешся кнопки, і я тебе вб'ю.
Знаю, я помилився минулого разу.
Дайте мені ще один шанс.
Це єдине, про що я прошу…
Викликаю підкріплення до студії 1.
-Домінґо, будь ласка. -Повірте мені.
Не будь козлом, це ж Міґель.
Якщо ви зараз удома,
там і лишайтеся.
Попередьте інших.
-Увімкни напружену музику. -Опублікуйте це.
-В усіх соцмережах. -Ну ж бо!
Використовуйте #град.
Я прошу вас. У найгіршому випадку
усе буде добре.
Вам просто доведеться трохи побути вдома.
Але клянуся, я не помиляюся.
Ця буря увійде в історію.
-21 бал! -Так! Ще більше!
О 23:07. Лишилося зовсім мало часу.
Заради бога, молю, повірте мені.
Ні хмаринки на небі.
Уже майже 23:00.
-О 23:07. -Така точність. 23:07.
Слухай, можливі лише два варіанти.
Або кінець світу о 23:07 -
ти знову на коні і повернешся в ефір у понеділок.
Або ти знову помиляєшся
і переїдеш у Стокгольм.
-Ґуставо, Мері чекає на вас. -Зараз буду.
Яке бажання загадаєш, діду?
Померти.
Тату, що ти таке кажеш. Припини.
-Не виходить. -Я принесу сірники.
-Проблема на рівному місці. -Готово, Вірджиніє.
Задуй свічки, тату. Він не розуміє.
Ось так. Чудово.
З днем народження тебе
Орасіо.
З днем народження тебе
З днем народження, тату
Ні, ні.
-Це все для тебе. -Хочеш селфі?
З днем народження тебе
Селфі. Ось.
-Усміхніться. -Гей!
Усі негайно всередину! Ну ж бо!
Якого біса, Луїсе? Зникаєш на два дні, не допомагаєш
і тепер псуєш свято для тата.
Марісо, поговоримо потім.
О 23:07 почнеться довбана величезна буря.
Ходімо!
Довбана величезна буря.
І хто це сказав? Той клоун Міґель?
Так, той клоун Міґель, Орасіо. Ворушіться!
Ходімо!
Задуємо свічки всередині. Міґель так каже. Ходімо.
23:06
23:07
Відійдіть від вікон.
Назад, сюди!
Нарешті!
Страшна буря!
Величезна!
Що ти робиш? Хутко всередину!
Усередину! Забери малого.
-Іди всередину. -А ти куди?
Ми забули тата!
-Я його заберу, Марісо. -Убий мене!
Я його заберу.
-Поїхали. -Залиш мене.
-Залиш мене! -Ні! Поїхали!
Куди ти мене везеш? Ні!
Убий мене!
Ти лише поглянь.
Припини!
Йолопе!
Сучий сину, не дав мені померти.
-Тату! -Підіймай його!
-Підіймай! -Так!
Підіймай.
Обережно, угору.
-Відчиніть! -Ні, не відчиняйте!
-Відчиніть! -Ні!
Відчиніть двері!
Ви серйозно? Пустіть його!
Відчиніть йому двері.
Заходь, заходь.
-Я не можу залишити візок. -Та залиш його!
-Ну, добре. -Дякую.
Допоможіть.
Обережно!
-Бережіться! -Обережно!
-О ні! -Обережно!
Бережися!
Я оформив повну страховку.
У тому числі на випадок граду,
землетрусу і цунамі.
ШОУ «ПРОГНОЗ ПОГОДИ» О 21:45 НА КАНАЛІ 10
Геній.
МЕТРО БУЕНОС-АЙРЕС
У місті розігралася страшна буря…
Реакція всіх провінцій була миттєвою.
Уся країна прийшла на допомогу.
Пошкодження серйозні.
Відбудова займе чимало часу, але зосередьмося на…
Який, Міґелю?
-Цей. -Чудово.
КАРЛА НЕ ЗАДАВАЙСЯ
МІҐЕЛЬ: ЩЕ ПОБАЧИМО КАРЛА: НЕ ЗАДАВАЙСЯ
ДО ЗУСТРІЧІ НА ВИХІДНИХ. ЛЮБЛЮ.
Як справи?
Добре.
Можна сісти?
Так, звісно.
О, м’ячик.
Так.
Міґелю,
що ви відчуваєте, врятувавши тисячі життів?
Кожен вчинив би так само.
Міґелю, звідки ви знали точний час, коли почнеться град?
Тут має бути ще одна людина.
На цій табличці немає його імені.
Не я передбачив, що буря почнеться
точно о 23:07.
Що?
Про що це він?
Тоді хто це був?
Довбаний синоптик із Буенос-Айресу.
ПАМ'ЯТІ ПАОЛИ СУАРЕС 1980–2021
Переклад субтитрів: Катерина Яцук