Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Haideți!
‎La liceul meu există o tradiție.
‎An de an, ‎în sâmbăta de după absolvire,
‎elevii dintr-a XII-a de la Kiffney-Brown ‎urcă în turnul cu clopot al liceului,
‎unde chefuiesc ‎și trag clopotul pe rând timp de o oră.
‎E un ritual inițiatic așteptat ‎cu nerăbdare întregul an.
‎Pentru a marca finalul orei, ‎lansează role de hârtie igienică din turn.
‎Doi, unu!
‎Sincer, arată frumos.
‎Nu trebuie să fie frumos. E o trăsnaie.
‎Da. Dar se întâmplă an de an, așa că…
‎Așa că, practic, ‎e cu acordul liceului, nu?
‎Dacă ar vrea s-o suspende, ar putea, ‎ceea ce e în regulă pentru o tradiție.
‎Dar, ca act de rebeliune, lasă de dorit.
‎Nu?
‎- Dacă e așa, ce cauți aici? ‎- Da.
‎Păi, vreau să particip, doar observam că…
‎Nu e obligatoriu ‎să participe toți cei din ultimul an.
‎Hai! Vreau să prind un loc sus.
‎Rahat!
‎Dacă s-ar fi întâmplat ‎doar o dată, n-ar fi nimic.
‎Să mergem!
‎Dar, sincer, mereu fac așa.
‎Prin urmare, ‎în loc să sărbătoresc în turn, cu colegii,
‎stau acasă, cu mama și colegii ei,
‎o adunătură de boșorogi.
‎Nu se va schimba nimic
‎dacă nu admitem că o femeie merită atenție
‎și dacă nu e măritată sau nu face sex ‎cu un bărbat mai celebru.
‎Și de aceea n-o să mă mai mărit niciodată.
‎- Ce planuri ai vara asta? ‎- O să stau la tata, în Colby.
‎- Crede că o să se apropie. ‎- Mamă…
‎Judecata era ‎la adresa tatălui tău, nu a ta.
‎Adun bani pentru facultate. ‎Voi lucra în magazinul mamei mele vitrege.
‎Cum se numea?
‎Implanturi Mamare cu Brioșe și Sclipici.
‎Bravo ție, Auden!
‎Meriți o vară la plajă, ‎după cât ai muncit.
‎I-am propus să mă ajute în cercetare,
‎dar ea a ales asta.
‎Știu că mama nu înțelege ‎de ce vreau să mă duc la Colby,
‎dar aici simt că nu știu să fiu ‎decât un anumit tip de om.
‎N-am făcut niciodată altceva ‎decât ce poți citi în carnetul de note.
‎Dar poate că, dacă mă duc la Colby, ‎reușesc să devin altcineva.
‎Cineva diferit.
‎Sau va fi exact la fel ‎și nu mă pot schimba.
‎Nu știu.
‎Dar sunt dispusă ‎să mizez pe vara asta ca să aflu.
‎AM PLECAT LA COLBY ‎X - A
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Bună, Auden!
‎Te sun ca să-ți reamintesc ‎ce încântați suntem
‎că te vedem în vara asta.
‎Anunță-mă imediat ce sosești!
‎Sună-mă la indicatorul cu Colby! ‎Nu, înainte!
‎Sună-mă la zece minute! Abia aștept!
‎Stai, știi că sunt Heidi, da? ‎Heidi, mama ta vitregă. Pup!
‎BINE AȚI VENIT ÎN COLBY
‎PROMENADA
‎Dacă scoți un sunet, te omor.
‎Îmi cer scuze…
‎Doamne! Nu, Auden. Eu îmi cer scuze.
‎Credeam că e tatăl tău. Abia o adormisem.
‎Am uitat complet ce zi e azi.
‎- Nu-i nimic. ‎- Planificasem totul.
‎Pancarte, baloane… Îmi notasem și idei ‎pentru o masă cu tematică de bun-venit.
‎Jur! Toată săptămâna trecută m-am gândit: ‎„E fiica ta vitregă. Sora lui Thisbe.
‎N-ai fost la absolvire, ‎așa că pune mâna și gătește ceva special!”
‎Tata e aici?
‎E în birou. Mereu‎ ‎e la el în birou.
‎- Da? ‎- Tată?
‎Bună! Aici erai! Hai, intră!
‎Înainte să spui ceva, știu. E haos.
‎Dar cred că îți amintești ‎de când lucram la ‎Narvalul.
‎Printre amintirile mele din perioada aia
‎nu se numără curățenia din biroul tău.
‎Da. Fiindcă părinții tăi divorțau.
‎Cam așa ceva.
‎Ți-e foame? ‎E un local cu rondele de ceapă grozave.
‎Serios? Da. Mi-ar plăcea.
‎Grozav! Du-te pe promenadă!
‎N-ai cum să-l ratezi. ‎Se numește Ultima Șansă. Poftim!
‎- Nu vii? ‎- Aș vrea, dar am enorm de muncă.
‎Dar ar fi grozav ‎dacă mi-ai aduce un hamburger.
‎Au ceapă caramelizată, un deliciu!
‎Da, desigur.
‎- Mersi. ‎- Da.
‎- Cât mă bucur că ai venit! ‎- Da. Și eu.
‎- Grozav! ‎- Bine.
‎Doamne! Auden, m-ai luat prin surprindere.
‎Ies la o plimbare. Ai nevoie de ceva?
‎- Du-te la Șpiț! ‎- Șpiț?
‎Acolo se întâlnesc toți tinerii cool.
‎- Distracție maximă. N-ai cum să-l ratezi. ‎- Da.
‎- Nu fi crispată! ‎- Nu sunt.
‎Întreabă de Maggie! ‎Feblețea mea. E grozavă.
‎Bine. Mersi.
‎Ești tânără. Distrează-te!
‎- Ce faci? ‎- Bine. În regulă.
‎Deci ești transplantul de vară.
‎- Da, s-ar putea spune și așa. ‎- Mișto.
‎Ne-am despărțit de două săptămâni ‎și deja face asta de față cu mine.
‎- Nu te uita! Haide! ‎- Poate or fi veri.
‎Nu sunt veri!
‎Stai! Scuze.
‎E totul în regulă?
‎Da. Doar că…
‎Ai încercat vreodată să fii altfel,
‎dar, în toiul acțiunii, îți spui: ‎„Nu mi se potrivește deloc”?
‎- Ești gay? ‎- Nu. Adică nu cred.
‎E o plajă largă. Dar ce voiam să spun…
‎E-n regulă, bine? Nu mă simt jignit.
‎Încerci să te lămurești. E OK.
‎Dar, dacă eu nu îți trezesc nimic, ‎probabil că nici alții n-o fac,
‎fiindcă toate puicuțele mor după Jake.
‎Da, mișto. Trebuie să plec.
‎Dar mulțumesc. Îmi pare rău. ‎Mulțumesc. E-n regulă.
‎Știi cumva unde o găsesc pe Maggie?
‎- Pe bune? Faci mișto de mine? ‎- Poftim? Nu.
‎Lasă! Scuze.
‎Vine. Se pare că au terminat. ‎Dar n-am nimic.
‎- Ești bine? ‎- Da. S-au distrat și ei.
‎Mă simt perfect. Nu, serios!
‎- Cine e? ‎- N-am mai văzut-o.
‎- Habar n-am. ‎- Ești bine?
‎Da. Mă simt grozav.
‎- Ți-am zis să luăm bonă! ‎- Nu cer marea cu sarea.
‎Doar 20 de minute, ‎de spălat pe dinți și un duș.
‎- N-au fost 20. ‎- Bine.
‎Auden? Tu ești?
‎Bună!
‎- Bună dimineața, somnorilă! ‎- Bună!
‎- Acum te-ai trezit? ‎- Da. E ora mea obișnuită.
‎Mă întorc la treabă.
‎- Bună, puștoaico! ‎- Bună!
‎Cafea.
‎N-am vrut să te cert ‎că te trezești târziu.
‎Doar că acum sunt complet ruptă de timp.
‎Nu-i nimic.
‎Și? Ești gata pentru ziua cea mare?
‎Prima ta zi la magazin, bleguțo.
‎Nicio grijă! ‎Nu stai la program, dacă îți faci treaba.
‎Și știu că o să ți-o faci, ‎cum ești tu fruntea clasei.
‎Mă laud peste tot cu tine.
‎Abia aștept să cunoști echipa. ‎Îți plac flamingii?
‎- Nu-s geniali? ‎- Sunt mișto.
‎Și ‎voilà!‎ Bine ai venit în Nirvana mea!
‎- Grozav! ‎- Deschizi, te rog?
‎- Da, bineînțeles. ‎- Mulțumesc.
‎Bine. Unde sunt domnișoarele mele?
‎Doamne!
‎Ce frumoasă e!
‎Ce gene are!
‎Nu-ți vine să mori de dragul ei?
‎Mi-a fost dor de voi, fetelor!
‎Să nu-ți faci nicio grijă! ‎Totul e sub control.
‎A venit parfumul Booty Berry ‎și e bătaie pe el.
‎Am refăcut de trei ori ‎stocul de coliere cu lacăt.
‎V-am zis sau nu v-am zis? V-am zis?
‎- V-am zis. ‎- Ne-ai zis.
‎Și ea. De ce stai retrasă?
‎- Scuze. ‎- Ea e cea despre care v-am povestit.
‎Geniala mea fiică vitregă, Auden.
‎Auden, ele sunt Esther, Leah și Maggie.
‎Ne-am cunoscut.
‎- Da? ‎- La Șpiț. Îl știi pe fostul meu, Jake.
‎- Da. ‎- Bine.
‎Știu că o s-o luați sub aripa voastră, ‎o să-i arătați ce și cum
‎și o s-o faceți să se simtă bine aici, da?
‎Bine.
‎Bun. E cazul ‎s-o duc pe gâgâlice acasă înainte de masă.
‎Vreau să vă spun că am sfârcurile…
‎Dar mă bucur ‎că voi patru faceți echipă de acum.
‎Ce distracție!
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Bine. Bun. Vă iubesc! Pa!
‎- Să-ți deschid ușa! ‎- Hai!
‎Hai în lume! Ne descurcăm.
‎Bine. Am plecat!
‎- Îți arăt biroul? ‎- Da.
‎- Aici sunt toate chestiile contabile. ‎- Bine. Mersi.
‎Nu-ți face griji cu Maggie! O să-i treacă.
‎Jake e slăbiciunea ei.
‎Au fost împreună doi ani în liceu.
‎S-au despărțit înainte de absolvire. ‎Nu la inițiativa ei.
‎A fost doi ani cu tipul ăla?
‎Ce e cu ea?
‎- Ce e cu mine? ‎- Maggie, n-am vrut…
‎- Chitanțele de aseară. ‎- Îmi pare rău.
‎- Ar trebui… ‎- Da. Îți mai trebuie pixuri?
‎- Nu, mersi. ‎- Sunt destule. Succes!
‎Ce-a fost asta?
‎Pauza de dans. E seara, la șase.
‎Poți să participi și tu. ‎Facem pe DJ-ii prin rotație.
‎Ce? Poate îi place new wave.
‎Nu, mersi.
‎- Mersi, fetelor! ‎- Pa, Sarah!
‎Mulțumim că ai ales Clementine's!
‎- Încotro? Și nu la Șpiț. ‎- Tally Ho?
‎Nu. Nu la Tally Ho.
‎Sunteți groaznice.
‎O să ajungem la Gas Gro. E deprimant.
‎- Îi scriu Calei. ‎- Cine e Cala?
‎O blondă pe care o iubește Esther.
‎Dar tu? Tu ce faci?
‎- Eu… ‎- Mă duc să văd ce fac băieții.
‎E de treabă, să știi. Pe cuvânt.
‎E-n regulă. Oricum plecam.
‎SPRE PLAJĂ
‎Fără glumă.
‎Taci, măi!
‎- Jur, frate! ‎- Tally Ho!
‎Face 1,75.
‎Am luat tubul!
‎A noua e gratis.
‎Scuze, n-am vrut să te sperii.
‎Colette?
‎Respect.
‎Nu întotdeauna.
‎Ești Auden, nu?
‎- De unde știi? ‎- Îmi dai voie să mă revanșez?
‎COLBY - SPĂLĂTORIE AUTOMATĂ
‎Te revanșezi ‎luându-mă cu tine să-ți speli rufele?
‎Nu.
‎Dar, dacă tot suntem aici, ‎bag și niște tricouri la spălat.
‎După tine.
‎- Am presimțit eu că vii. ‎- Nu mai aveam tricouri curate.
‎- Pune niște muzică! Fac cafea. ‎- Mersi.
‎El e Clyde. E un soi de legendă.
‎Ce joc e ăsta? Dame verticale?
‎- N-ai auzit de Patru în linie? ‎- Trebuia?
‎E obligatoriu la spălătoriile automate?
‎Trebuie să așezi patru la rând.
‎Cred că mă descurc.
‎Sunt convins, ‎domnișoară bursieră la Defriese.
‎Poftim? Stai puțin!
‎- De unde știi atâtea despre mine? ‎- Heidi e foarte mândră de tine.
‎Da. Și ea se cunoaște cu toată lumea?
‎Suntem în Colby. Toți se cunosc între ei.
‎- Două cafele proaspete și fierbinți. ‎- Mersi.
‎- Mulțumesc. ‎- Revin.
‎E mai bună ca la Gas Gro?
‎Încetează! Sunt nou-venită.
‎Piersici cu zmeură sau căpșuni cu rubarbă?
‎Mâncăm și plăcintă?
‎La ce bun ‎o plăcintărie secretă fără plăcinte?
‎- Câte o felie din fiecare? ‎- Da. Bună decizie!
‎Bun. E ciudat.
‎Tu știi atâtea despre mine, ‎iar eu nu știu nimic despre tine.
‎Câte una din fiecare!
‎- Dumneavoastră ați făcut-o? ‎- De cumpărat nu e.
‎- Toate bune? ‎- Da.
‎- Bine. Poftă bună! ‎- Mersi.
‎Ți-am zis că mă revanșez.
‎Iar ai câștigat.
‎- Ești vreo expertă care profită de naivi? ‎- Norocul începătorului.
‎Dar e distractiv. ‎Ar trebui să fac mai des așa ceva.
‎Ce? Să spulberi concurența ‎la jocuri de masă?
‎Nu tocmai asta, dar da. ‎Chestii copilărești.
‎Copilărești? Cum adică?
‎Nu știu. Despre care citești în cărți.
‎Bătăi cu mâncare, ‎intrare în locuri interzise…
‎Nu prea ieși din casă, nu?
‎Mai degrabă mama ‎n-a fost interesată de așa ceva.
‎Pot să-ți spun un secret?
‎Nu cu mama te bați cu mâncare.
‎Știu. Dar n-a interesat-o ‎să am astfel de preocupări.
‎Le făcea să pară prostești sau așa ceva.
‎Bine. Ca să înțeleg.
‎N-ai intrat în locuri interzise ‎și nu te-ai bătut cu mâncare,
‎dar pe bicicletă știi să mergi, nu?
‎Da. Oricine știe să meargă pe bicicletă.
‎Întrebam de control.
‎Mulțumesc că mi-ai arătat ‎plăcintăria secretă,
‎necunoscut din Colby ‎care apare ca din ceață.
‎Poftim?
‎Nu mi-ai spus cum te cheamă.
‎- Nu? ‎- Nu.
‎Sunt Eli.
‎- Îmi pare bine, Eli. ‎- Și mie.
‎Ai vrea să ne mai vedem?
‎- Vrei un guru la chestii copilărești? ‎- Poftim? Nu. Lasă…
‎Stai! Scuze. Glumeam.
‎Glumeam, dar vorbesc serios.
‎Mă gândeam la ce ai spus ‎și cred că ar trebui s-o faci.
‎Ce să fac?
‎Să vezi ce lucruri nu ai făcut ‎și să le faci.
‎Ar putea fi un fel de misiune.
‎- O misiune? ‎- Da.
‎Mi se pare ridicol.
‎Ce? Ce e ridicol în asta?
‎Nu știu.
‎Am încercat recent să fiu altcineva ‎și a ieșit caraghios de urât.
‎Da? S-a întâmplat la Șpiț?
‎De ce întrebi?
‎Din câte știu, acolo au loc ‎mai toate poveștile caraghios de urâte.
‎La un așa nume…
‎- Cum s-ar putea altfel? ‎- Da.
‎Eu aici stau.
‎Te mai gândești? La misiune?
‎Pari foarte pasionat ‎de viața mea, pentru un necunoscut.
‎Ți-am spus deja. ‎Nu există necunoscuți în Colby.
‎Ne mai vedem, Dame verticale!
‎E trecut de două. Du-te la culcare!
‎Nu pot. Dacă o las jos, începe să țipe.
‎Dă-mi-o mie!
‎- Ești sigură? ‎- Da.
‎Nu mă culc niciodată așa de devreme. ‎Chiar vreau s-o țin.
‎- Bine. ‎- Da.
‎Vrei s-o vezi pe Auden?
‎- Vrei, Thisbe? ‎- Bună, Thisbe!
‎Bună!
‎Cu cine ai fost la ora asta?
‎Cu nimeni.
‎Bine. Nimeni.
‎Mă bucur că îți faci prieteni.
‎Mulțumesc.
‎Pot să-ți spun un secret?
‎Nu e așa de rău aici.
‎Bună, Leah!
‎Mulțumim că ați ales Clementine's!
‎Ai adus snackuri?
‎Eli stă la tejghea ‎și Adam s-a dus după snackuri.
‎Zău? Credeam că Eli nu iese din atelier.
‎Dacă îi zic lui Adam ‎că Maggie vrea chipsuri, s-o întoarce?
‎- Aș mânca ceva sărat. ‎- Încetează! A fost amabil.
‎Tu ești bine?
‎Da. Doar mă… Chitanțe.
‎Ai spus „Eli”?
‎Da. De ce?
‎Adică îl cunoașteți?
‎Cred că întrebarea e cum de-l cunoști tu.
‎Nu îl cunosc. Adică l-am întâlnit.
‎Definește „întâlnit”!
‎Ar trebui să mă întorc la treabă.
‎La naiba! Și Jake, și Eli? ‎Da' știu că tace și le face.
‎- Nu e nimic între ea și Eli. ‎- De unde știi?
‎Gândește-te și tu! ‎Când a avut el vreo relație cu cineva?
‎Înainte de Abe.
‎Exact.
‎Ești ocupată?
‎Minigolf?
‎Așa încerci tu ‎să mă ademenești cu misiunea?
‎Da, Dame verticale. ‎E o conspirație a distracției.
‎Bună! Două, te rog.
‎- Te-ai dat cu cartul? ‎- Nu.
‎- Cu parapanta? ‎- Nu.
‎- Ai jucat bowling? ‎- Da.
‎- Bine. ‎- Da.
‎Da. Palpitant.
‎- Ai fost la balul de absolvire? ‎- Nu.
‎De ce?
‎Nu-s genul care crede ‎că liceul trebuie să fie
‎o petrecere continuă.
‎Mă interesa mai mult să muncesc pe brânci ‎ca să îmi fac restul vieții frumos.
‎Bine, dar pe bune! ‎Până și cine urăște liceul se duce la bal.
‎Doar dacă nu e sub nivelul tău, ‎și asta e senzația pe care mi-o dai.
‎Nu e asta.
‎Mi s-a tras clapa, să zicem.
‎Doamne! Îmi pare rău. Nasol.
‎Nu. Doamne! Să nu-ți pară rău!
‎Urma să merg cu un tip, Jason. ‎Eram doar parteneri la laboratoare.
‎Era o chestie între prieteni. ‎A fost invitat la o conferință la Duke.
‎N-a fost mare chestie. ‎Puțin îmi păsa de balul de absolvire.
‎Serios? Ești sigură?
‎Bine, fie. ‎A fost un pic nasoală faza cu rochia.
‎- Rochia? ‎- Da.
‎Într-o zi, când eram în centru, ‎pe la anticariate,
‎am ajuns într-un magazin.
‎Pe un manechin, era o rochie foarte mișto.
‎Un singur lucru regret: ‎că n-am putut să port rochia aia.
‎Dar balul în sine? Da, zic „pas”.
‎- Ai adus-o cu tine? ‎- Nu.
‎- Nu? ‎- Unde s-o port aici?
‎- Oriunde. ‎- Poftim?
‎Da. Când arunci cu pietricele în apă.
‎Când bei cola.
‎Nu contează unde o porți,
‎dacă importantă e rochia, nu?
‎Presupun.
‎Mare păcat că n-ai adus-o cu tine,
‎fiindcă ar fi fost perfectă ‎pentru misiune.
‎- Eli, nu întreprindem nicio misiune. ‎- Auden… Ba bineînțeles că da.
‎Dar tu? Am vorbit numai despre mine.
‎Da, fiindcă ești ‎mult mai captivantă decât mine.
‎N-o mai da cotită! E rândul tău.
‎Nu știu. Uneori simt ‎că n-am făcut decât să mă prostesc.
‎Am făcut și carieră cu asta.
‎- Scurt timp, adică. ‎- Cum?
‎Chestii cu bicicleta. În fine.
‎Și acum îmi spun: cu ce mă aleg din asta?
‎Doar cu niște clipuri pe YouTube? ‎Cu niște povești aiurite?
‎Cred că oricine merită ‎s-o ia de la capăt, dacă vrea.
‎Știi? Eu aș vrea s-o iau de la capăt.
‎Ca să faci ce?
‎N-ai câștigat, ‎dar te-ai prezentat foarte onorabil.
‎Așa aș spune.
‎Pot s-o păstrez?
‎În caz că mă întreabă cineva ‎dacă am jucat minigolf,
‎ca să am dovada.
‎Desigur. Da. Trebuie să ai o dovadă.
‎Urăsc ploaia.
‎- Nu poate fi zi de plajă mereu. ‎- De ce nu?
‎Mă duc să iau pelerinele.
‎- Scuze, aici sunt pelerinele de ploaie. ‎- Le aduc eu.
‎LASĂ SOARELE SĂ STRĂLUCEASCĂ
‎Doamne! Sunt oribile!
‎Spui așa ceva ‎de parcă ai vorbi în numele tuturor,
‎când, de fapt, ‎vorbești doar în numele tău.
‎Eu…
‎Ai dreptate. Îmi pare rău.
‎Auden! Ai un musafir!
‎Mamă. Bună!
‎Auden. Bună ziua!
‎Vă ajutăm să găsiți ceva?
‎Te aștept afară.
‎Poftim!
‎Știu ce o să spui, ‎dar, zău, te-ai face ciuciulete.
‎Mulțumesc.
‎Ai degustat gastronomia locală?
‎- Poftim? ‎- Unde vrei să luăm prânzul?
‎E un local la promenadă, ‎cu rondele de ceapă bune.
‎Fermecător!
‎Așadar…
‎Cum merge apropierea de tatăl tău?
‎Bine. Adică, e un pic cam ocupat.
‎Muncește foarte mult.
‎Adevărul e că tatălui tău ‎îi place mai mult să mimeze că muncește
‎decât îi place să muncească efectiv.
‎Și Heidi?
‎E amabilă.
‎Sigur că e.
‎Femeile ca ea sunt mereu amabile.
‎N-au încotro. ‎Face parte din fișa postului.
‎Biata de ea! Cred că e frântă ‎fiindcă îngrijește singură pruncul.
‎O ajută și tata.
‎Auden, cu cine îți imaginezi că vorbești?
‎- Ce impermeabil! ‎- Bine. Zi odată, mamă!
‎Ce să zic?
‎Ce vrei să zici.
‎Te rog să mă ierți dacă mă neliniștește
‎ce ușor te-ai integrat ‎în lumea noii soții a tatălui tău.
‎Absurd! Sunt exact aceeași ca întotdeauna.
‎Scumpo, îmi dau seama ‎că ești într-o căutare de sine.
‎E în regulă. E chiar normal.
‎Dar ai grijă ca pauza asta ‎de la realitate să nu te coste!
‎Colegii tăi de la Defriese ‎nu-și petrec vara vânzând papuci de plajă
‎și întrecându-se la băut bere din butoi.
‎Nu mă întrec la băut bere din butoi, mamă.
‎Mai vedem noi.
‎Bună!
‎Bună, Maggie!
‎Mama ta e cam autoritară, nu?
‎Da, se poate spune și așa.
‎E legendară ca profesoară, ‎dar cred că e greu să fii fiica ei.
‎Știi cine e mama?
‎Normal. Voiam să dau la facultate aici ‎doar pentru cursurile ei.
‎- Dar n-am putut să refuz Defriese. ‎- Mergi la Defriese?
‎Și eu merg acolo.
‎Știu. Mi-a spus Heidi.
‎Încep să înțeleg de ce,
‎când m-ai văzut, ți-ai zis: „O urăsc.”
‎De fapt, când te-am văzut, mi-am zis:
‎„Ce deprimată sunt că tipa aia mișto ‎se combină cu iubitul meu!”
‎- Da. ‎- Abia mai târziu mi-am făcut o părere.
‎Cinstit. E cinstit.
‎Dar n-a fost cinstit ‎că te-am luat tare pentru faza cu Jack.
‎Nici nu mă cunoșteai.
‎Da, dar tot mă simt prost.
‎E în regulă. E un bou.
‎- Nu spun nimic. ‎- E în regulă. Am acceptat până la urmă.
‎Dar cel puțin e un bou sexy.
‎Recunosc. E un bou sexy.
‎Bine, hai!
‎I-am promis lui Heidi că-ți arăt locurile ‎și mi-am neglijat responsabilitățile.
‎Esther și Leah sunt acolo, ‎dacă vrei să mergi.
‎- Tu unde te duci? ‎- Vin și eu.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Te-a îmbârligat și pe tine?
‎Și tu ne-ai dus la Ossify,
‎la ăla care își recita ‎lista de cumpărături în ritm de tobă.
‎- De ce voia Maggie să vină aici? ‎- De ce crezi?
‎Îl place pe vreunul?
‎O să vezi.
‎Stai, ce?
‎Ce se petrece?
‎E o glumă. Faceți mișto de mine.
‎Este… E Maggie.
‎- E Maggie. ‎- Da, știu. Am văzut.
‎Toți pasionații de BMX ‎au doi asistenți ca ăia?
‎- În niciun caz. ‎- Nu, doar Maggie.
‎- Nu ajung niciodată la Tally Ho. ‎- Ce tot spui?
‎Stau întruna aici.
‎Nu-i cinstit.
‎Asta e ceva mult mai mișto.
‎- Ai fost la Tally Ho? ‎- Nu.
‎Atunci nu știi ce spui.
‎Nu.
‎- A fost mai bine săptămâna trecută. ‎- S-a culcat târziu.
‎Maggie, te iubesc!
‎Încetează!
‎O iubesc.
‎Cum ți s-a părut?
‎Pe bune? Cine ești?
‎Acum câteva luni, am zis: ‎„De ce să se distreze doar băieții?”
‎- Acum venim aici săptămânal. ‎- Pe bune?
‎Diseară e chef la Conch House. ‎Aduceți provizii!
‎Dați-mi câte zece dolari!
‎- Pentru mine și Auden. Luați și snackuri! ‎- Vine și Auden. Pare mai mare.
‎Ce snackuri îți plac?
‎Maggie e cu ursuleții gumați acrișori. ‎Drăguți, dar cu aplomb, ca ea.
‎Esther, pastramă, fiindcă e Gică Contra.
‎Eu sunt tradiționalistă, cu Snickers.
‎- Tu? ‎- Vreau o cafea, cred.
‎Cafea? Nu.
‎Îți trebuie ceva mai savuros.
‎Dacă ajungem la Șpiț și mori de foame?
‎La Șpiț nu găsești de mâncare.
‎Bine.
‎Ce zici de asta?
‎PLĂCINTĂ CU MERE
‎De modă veche, dar îmi place.
‎Bine.
‎Nu. Gata cu No Age! Pune ceva distractiv!
‎Să ne pună Auden muzică!
‎Sigur are gusturi bune.
‎Fugi să-i spui iubitului tău
‎Spune-i să nu mă aștepte
‎Am niște bani puși deoparte ‎Niște inimi pe care o să le frâng
‎Știu că într-o zi, cândva ‎În martiră mă vor transforma
‎E atât de frumoasă
‎Și îmi place s-o arăt sus și tare
‎Toți să vadă
‎Că sunt o doamnă
‎M-am hotărât
‎Știu că presar magie ‎Nu poți să te compari cu mine
‎Sunt o doamnă
‎M-am hotărât
‎Și îmi place s-o arăt sus și tare ‎Toți să vadă
‎Că sunt o doamnă
‎M-am hotărât
‎Știu că presar magie ‎Nu poți să te compari cu mine
‎Sunt o doamnă
‎Habar n-au ce-i așteaptă. ‎Vin cele patru magnifice.
‎Data trecută…
‎Wallace a sărit de la etajul doi ‎în piscina pentru copii.
‎- Da. ‎- Tu ai vrut să furi un câine.
‎Da, știu. Dementă noapte!
‎Jason și Carlos vin?
‎Te jenezi?
‎- De unde îi știți? ‎- Nu-i știm pe toți. Cu unii am copilărit.
‎Unii vin acasă în vacanță.
‎Unii sunt est-europeni angajați sezonier ‎la localuri.
‎De ce est-europeni?
‎Așa a fost mereu.
‎Vorbeam de lup…
‎Eu sunt din Colby. ‎Tu de unde ziceai că ești? Letonia?
‎Cât faci cu mașina?
‎Nu înțeleg de ce simte nevoia ‎să se declare ambasadorul orașului
‎pentru fiecare nou-venită.
‎Fără supărare.
‎Nu e nevoie să ne uităm. Hai!
‎Haideți!
‎- Hai pe aici, ca să scăpăm de el. ‎- Da.
‎Maggie! Aici! Bună!
‎Frate, calmează-te! Am văzut-o acum o oră.
‎Și ce? O salutam doar.
‎Cântă foarte bine.
‎Da. Dar își pierde farmecul ‎când e același cântec la fiecare chef.
‎Așadar, Eli…
‎Așteptam să întrebi.
‎Eram curioasă fiindcă ne-am împrietenit.
‎Lasă! Sau crezi că vine astă-seară?
‎Ai vrea tu. ‎Nu vine niciodată la chestii de-astea.
‎Sau nu mai vine. De când cu Abe.
‎Da. Abe.
‎- Ți-a povestit despre Abe? ‎- Da.
‎Nu.
‎Așa. Abe a fost prietenul lui cel mai bun.
‎Eli și Abe făceau amândoi BMX.
‎Probabil fiindcă asta îl pasiona pe Clyde, ‎pe care îl idolatrizau amândoi.
‎În fine, erau fantastici.
‎Amândoi erau sponsorizați, ‎laureați, absolut deosebiți.
‎Toți credeau că, după absolvire,
‎o să se mute la Barcelona sau Berlin.
‎Un oraș european cu străzi largi, ‎bune de biciclete.
‎Asta a făcut Abe?
‎Nu.
‎Abe a murit.
‎El și Eli plecaseră la New York, ‎la un concurs, în weekend.
‎Pe drum spre casă, ‎la vreo 30 de kilometri de Colby,
‎i-a lovit un șofer beat.
‎Eli era la volan.
‎După înmormântare, s-a închis în el. ‎Acum e ca o fantomă.
‎A renunțat la sponsorizare, ‎nu mai face BMX.
‎Face reparații în atelierul magazinului ‎și nu mai socializează.
‎De-aia ne-a surprins ‎că a început să se vadă cu tine.
‎Westley, dar ȘU?
‎FILE DE POVESTE
‎Șobolanii Uriași? Nu cred că există.
‎Fii atentă la ăștia!
‎Mișto partea asta.
‎Ce e?
‎Westley!
‎Nu-ți place?
‎Nu. Șobolanii gigantici sunt mișto.
‎Bine, stai așa!
‎Ce film preferat ‎aveai în clasa a IV-a? ‎Pianul?
‎Nu.
‎Nu știu.
‎Îmi plăcea ‎Bye Bye Birdie.
‎Zău? ‎Bye Bye Birdie, ‎musicalul?
‎- E pentru copii. ‎- Da, copii născuți în anii '60.
‎Dar tu de unde ai scos ‎trimiterea la Jane Campion?
‎Mama mea ar fi mândră de tine.
‎Când n-ai somn, bagi filme la greu.
‎Și plăcinte, și cafea.
‎Doi nocturni. ‎Probabil de asta suntem amici.
‎„Amici.”
‎Dar, pe bune, de ce nu dormi?
‎Sunt pasăre de noapte, cred. Da. ‎Dar tu? Aceeași întrebare.
‎Același răspuns. ‎Nocturnă. Pasăre de noapte.
‎Nu. Ai o poveste. Îmi dau seama.
‎Dacă ar fi să rezum, aș zice ‎că, pe când ai mei mai erau căsătoriți,
‎așteptau să adorm înainte să se certe.
‎Iar eu credeam ‎că, dacă nu adorm, nu se pot certa.
‎M-am înșelat, evident.
‎Îmi pare rău. Este…
‎Nu, nu e cazul.
‎Nu sunt ca acei copii ‎pe care îi definește divorțul părinților.
‎Cred că viața mea s-a ameliorat ‎după ce au divorțat.
‎Cine mai are părinți căsătoriți?
‎- Eu. ‎- Da.
‎Dar sunt sigură că ai avut alte probleme.
‎Salut, ce faceți? Eu sunt Eli Stock.
‎Nu contează. Nu e nevoie să știți.
‎Pe el îl știți. Abe, preferatul vostru.
‎- Îl știți drept Abeominabilul. ‎- Abeominabilul.
‎Da, frate!
‎Ai făcut 360 cu ghidonul azi?
‎Da. Am făcut 360-ul, alias Camionagiul.
‎- Prima încercare. ‎- Prima.
‎- Era să prind pedala. ‎- Prima dată mereu cazi.
‎Mereu? Da, care-i faza? ‎Fugi, măi, de-aici!
‎Nici nu prea cad.
‎Urmăriți-l! Da?
‎Bine? Cel mai bun prieten al meu.
‎Are niște lațe scârboase. ‎Nu le-a spălat nici măcar o dată.
‎E tovarășul meu. Scumpetea!
‎Big A, nu te mai juca cu el! Gata!
‎E totul în regulă? Ai nevoie de ceva?
‎Încercam s-o învăț cu biberonul, ‎ca să o poată hrăni și tatăl tău.
‎Cred că acceptă mai ușor de la tine.
‎Când sunt eu aici, vrea la sân.
‎Aș vrea să te ajut, ‎dar iau prânzul cu Auden.
‎- Poftim? ‎- Azi?
‎Nu ai zis tu ‎să petrec mai mult timp cu ea?
‎- Da, dar… ‎- Ce zici? Un coșuleț cu creveți?
‎Grozav!
‎- Super. ‎- Bine.
‎Bine.
‎Ți se pare în regulă că am plecat așa?
‎Heidi părea cam copleșită.
‎Nu, n-are nimic. ‎Cred că așa arăți când ești mamă.
‎Așa a fost și cu mama?
‎Nu, mama ta nu seamănă deloc cu Heidi.
‎Din câte văd, ‎toate femeile cu nou-născuți o iau razna.
‎Și bărbații nu?
‎Cred că de asta e frustrată ‎în legătură cu cartea.
‎I-am zis când a spus ‎că vrea să rămână însărcinată.
‎Am doar trei luni s-o termin, ‎până începe școala.
‎Trebuie să răbdăm și să răzbatem.
‎Da. Și cum merge?
‎E extenuant.
‎Dureros, greu, dar și frumos.
‎Cum știi din ‎Narvalul, ‎mare parte din opera mea
‎e despre traumele ascunse preluate ‎de la părinți.
‎Ai mare noroc că nu te confrunți cu asta, ‎cel puțin nu din partea mea.
‎Da.
‎Știi, mi-ar plăcea ‎să citești prima versiune.
‎Vrei tu asta?
‎Ar fi grozav să aud părerea unui om tânăr.
‎Știi ce obsedată de tineri ‎e cultura din ziua de azi.
‎Ai adus-o cu tine la masă?
‎- Adică o tânără inteligentă… ‎- Da.
‎O iau peste tot cu mine. ‎Ai putea s-o citești?
‎Da. Adică, desigur. Cu mare plăcere, tată.
‎Excelent!
‎Dacă îmi aduci însemnările ‎până vineri, ar fi grozav.
‎- Cartea tatei. ‎- Pare stufoasă.
‎Acum trei ani aș fi fost încântată ‎să-mi ceară părerea,
‎dar acum îmi dau seama ‎că n-am niciun chef s-o citesc.
‎Tata tot încearcă ‎să mă ia cu el la pescuit.
‎Tata m-ar folosi ca momeală.
‎Nu uita să dansezi la șase, da?
‎Haide!
‎O să mă uit doar.
‎Vrea să se uite. Face progrese.
‎Bună!
‎Bună! Ce surpriză!
‎Vreau s-o fac pe bune.
‎Să întreprind misiunea.
‎Haide!
‎- Doamne! ‎- Vino!
‎Ești bine?
‎ACCESUL INTERZIS
‎Bine. Ești gata?
‎Bun. Așa. Intră!
‎Am bifat intrarea în locuri interzise.
‎Ai înotat vreodată noaptea?
‎Poate am făcut destule pentru o noapte.
‎Bine.
‎- Mersi. M-am distrat. ‎- Da.
‎Data viitoare ar trebui ‎să înveți să te dai cu bicicleta.
‎Ți-am spus deja că știu.
‎Ești sigură?
‎Da. Tata m-a învățat, ‎cum se întâmplă cu toți copiii.
‎Nu vreau să insist cu asta.
‎Spun doar că, dacă nu știi, ‎din cine știe ce motive,
‎probleme de familie sau ce-o fi, ‎ar trebui să înveți, zău.
‎E… cea mai mișto chestie.
‎Mulțumesc. Dar nu. ‎Nu e pe lista misiunii mele.
‎Dar poate e pe lista misiunii tale?
‎Serios, ce ar fi pe lista misiunii tale?
‎Pe vremuri voiam să mă mut la Barcelona.
‎Dar s-a zis cu asta.
‎De ce?
‎Voiam să mă duc doar fiindcă acolo ‎stau mai mulți profesioniști BMX.
‎Profesioniști ca tine?
‎Nu asta mi-ai spus? ‎Că ai făcut carieră cu bicicleta?
‎Da. Dar m-am retras din activitate.
‎- Te-ai retras? ‎- Da.
‎La 20 de ani?
‎Mediul profesionist, ‎deplasările la competiții
‎și implicarea la maximum ‎nu mă mai interesează.
‎Știi? Mi-a trecut. Acum repar biciclete.
‎N-am nevoie să merg pe ele.
‎Dar mergi.
‎Asta e casa ta.
‎Da, așa e.
‎- Bine. Mulțumesc. ‎- Da.
‎Bine, noapte bună!
‎Încetează!
‎Gata! Nu! Doamne!
‎Nu! Doamne!
‎Alo! Copii, ce faceți?
‎- Doamne! ‎- Repede!
‎Să fugim!
‎Vine.
‎Auden, ești bine? Ești teafără? Auden!
‎Ce tare a fost!
‎Îmi pare rău.
‎E totul în regulă?
‎Îmi pare rău. Am fost un idiot.
‎Eli, vrei să îmi spui ceva?
‎Nu. Hai să mergem!
‎Bun. Ai sosit. Trebuie să stăm de vorbă.
‎Seară de seară te duci pe furiș cu Eli
‎și nu ne spui nimic despre asta.
‎Nu e adevărat.
‎Strictul necesar. Atât ne spui.
‎Nu știm niciun detaliu. ‎Fetele nu rezistă fără detalii.
‎Îmi pare rău. Nu știu ce vreți să vă spun.
‎- Suntem prieteni. ‎- Ești sigură?
‎- Nu știu. Mă derutează. ‎- Bine. Vezi?
‎De asta ai nevoie să vă observăm noi ‎și să-ți spunem ce se petrece.
‎- Unde? ‎- CHD, mâine, de 4 iulie.
‎- CHD? ‎- O să înțeleagă el.
‎Eli adora chefurile cu hotdogi.
‎Părinții lui Wallace ‎pleacă din oraș pe 4 și ne ducem acolo.
‎Nu noi am inventat numele, care e nașpa.
‎Nu contează. Important e să vii cu Eli.
‎Ca noi, prietenele tale, ‎să evaluăm situația.
‎Pot să vă spun ceva?
‎Până acum n-am avut prietene ca voi.
‎Spui tu asta, dar nu înțeleg.
‎La noi la liceu ‎sunt oameni mult mai ciudați ca tine.
‎Și până și ei au prieteni. ‎Uită-te la Esther!
‎Zice așa fiindcă se teme ‎de ziua când o să îmi dau seama că-s cool.
‎Da, fiindcă e foarte cool să porți ‎dresuri-plasă pe post de manșoane.
‎- Am făcut-o și nu regret. ‎- Fetelor!
‎Auden. Concentrarea!
‎- Ce spuneai? ‎- Nu știu.
‎Sinceră să fiu, ‎poate că, fără să-mi dau seama,
‎îi îndepărtez pe oameni.
‎Cred că uneori sunt cam prea serioasă.
‎Ce e?
‎Nu râdem de tine. Doar că așa se explică.
‎- Erai nesuferită la început. ‎- Credeam că ne urăști.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ce faci?
‎E-n regulă. Nu te lovește. Vino încoace!
‎Am o solicitare pentru misiune.
‎O solicitare pentru misiune? ‎Fantastic! Ia zi!
‎CHD.
‎Eli…
‎Scuze, este… Nu are legătură cu tine.
‎Nu-mi plac petrecerile.
‎Adică nu îți mai plac?
‎Nu-ți mai plac?
‎Știi de Abe.
‎- O faci din milă… ‎- Ce? Nu, Eli.
‎Ce s-a întâmplat cu Abe ‎n-a fost din vina ta.
‎Nu?
‎- Nu. Și eu… ‎- Stai așa! Vorbești serios?
‎Știi de ce te plăceam? ‎Fiindcă nu vorbeai prostii de-astea.
‎- Ce bălmăjești? ‎- N-am vorbit prostii.
‎Uite, îmi pare rău.
‎Du-te la petrecere, distrează-te! ‎Dar eu nu vin, așa că… Îmi pare rău.
‎Stai! Eli…
‎Bună, Auden! Sunt mama.
‎Voiam să văd ce faci și cum înflorești…
‎Auden, sunt mama.
‎Înțeleg că ești foarte ocupată
‎să te bronzezi și să-ți faci șuvițe, dar…
‎Auden, mama sunt.
‎Nu știu ce am făcut așa de îngrozitor
‎încât simți nevoia să mă ignori,
‎dar presupun ‎că ruptura asta era de așteptat.
‎Așa e mereu. ‎C'est la vie.
‎Bine… Ce încântată sunt!
‎Exagerez dacă fac pe prăjitură ‎steagul SUA din fructe de pădure?
‎Doamne, iubesc 4 iulie de mor!
‎E sărbătoarea mea preferată, ‎fiindcă ador vara.
‎Vii și tu sau ai alte planuri?
‎- Nu… ‎- Nu mă supăr dacă ai alte planuri.
‎Nici eu nu voiam ‎să stau cu ai mei la 18 ani.
‎- E o petrecere. ‎- Doamne!
‎- Vrei să-ți dau niște haine de gală? ‎- Heidi, sunt eu, fiica ta vitregă.
‎S-ar putea ‎să-ți fi lăsat deja ceva pe pat.
‎Doamne!
‎Nu te speria! Te cunosc.
‎Nu…
‎Auden, ești explozivă!
‎Auziți, Cala îmi scrie numai în haiku-uri.
‎Ce-o însemna asta? „Carne? Sunt vegană.
‎Prietenele tale nu se rad la subraț? ‎Merge aerul condiționat.”
‎Nu e așa de greu de descifrat. Nu vine.
‎Nu te razi la subraț?
‎Auden, aici!
‎- Hopa, e fără Eli. ‎- Nu comentați!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Hai! Lumea e afară. ‎- Bine.
‎Ce bine că ai venit!
‎Frate, ce zici de „Spin Doctors”?
‎E deja o trupă cu numele ăsta.
‎Zău? Nu se poate!
‎- Ba da. „Two Princes.” O piesă clasică. ‎- Ce?
‎Ce zici de asta?
‎„Garda cu pedale”.
‎Sună groaznic.
‎Bună, Maggie! Stai jos aici!
‎- Ce faceți? ‎- Bună! Trebuie să mă întind.
‎- Te rog, fă-te comod! ‎- Bine.
‎Nume de magazin de biciclete! Băgați!
‎Urăsc când zice cineva „băgați” ‎ca să răspunzi tu.
‎„Magazinul de biciclete” ce-are?
‎Era temporar.
‎Era „Turele lui Clyde” până astă-toamnă, ‎când a smuls firma un uragan.
‎- Da. ‎- WH, crezi în extratereștri?
‎- Eu? ‎- Da. WH. Ca numele tău.
‎- Știi de W.H. Auden? ‎- N-o băga în seamă!
‎Se crede singura persoană ‎care a citit cărți.
‎Nu mă supăr. Dar n-ai răspuns.
‎Cred că există extratereștri, ‎dar nu așa cum ni-i imaginăm noi.
‎Da. Știam eu.
‎Știți ce? Să ne calmăm cu numele!
‎- O să vină el. Presimt. ‎- Bine.
‎- La fiecare chef. ‎- Nu credeam că o să fie…
‎- Ți-am zis. ‎- De fiecare dată e așa.
‎Ce?
‎Pare cam prea potolit ‎pentru un chef cu hotdogi.
‎Salut! Nu, prietene, ‎doar ne bucuram să te vedem.
‎Nu ne așteptam să vii azi.
‎Ne bucurăm că ai venit.
‎- Adică am… Și… ‎- Scuze, credeam…
‎Voia să spună că ai întârziat.
‎Știi penalizarea pentru întârziere ‎la un chef cu hotdogi?
‎Spune-mi!
‎Amica ta e țicnită.
‎De fapt, regulamentul…
‎e că nou-veniții…
‎trebuie să aducă fasolea.
‎Bătaie cu mâncare!
‎Mersi că m-ai salvat.
‎- Că te-am salvat? ‎- Da.
‎Nu ți-o lua în cap! ‎Am făcut-o pentru misiune.
‎Da. Bine.
‎Îmi pare rău pentru faza cu fasolea.
‎- Ba nu-ți pare. ‎- Nu.
‎Înot de noapte!
‎Dumnezeule! Bine, Auden!
‎Da!
‎Tată?
‎Auden.
‎Ce faci cu valiza?
‎Eu și Heidi avem nevoie de o pauză.
‎Ai plecat?
‎Doar temporar.
‎Ai plecat?
‎Liniștește-te! Stai jos! ‎Mă duc să-ți iau o cafea. Doamne!
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- S-a întâmplat că… Nu știu.
‎E nebună. Cu mama ta, ‎măcar îmi dădeam seama când era furioasă.
‎Cu Heidi, acum crezi ‎că toate-s bune și frumoase,
‎și în clipa următoare aștepți ‎să ți se pregătească o cameră la motel.
‎Fii serios! Și eu m-am dat seama ‎că nu-s toate bune și frumoase.
‎Tu ești femeie. Voi sunteți mai intuitive.
‎Dacă ar spune-o ‎un personaj al tău, ai zice că lenea…
‎Știam că e încordată.
‎Și obosită? Desigur. Dar asta?
‎E cu totul altceva. ‎Zici că e nebună de legat.
‎- Nu știu cum să reacționez. ‎- Și ce? Abandonezi?
‎Îți abandonezi din nou familia?
‎Fiindcă e greu?
‎Asta crezi că am făcut, Auden? ‎Că te-am abandonat?
‎Nu știu ce cred.
‎Adevărul e, și îți spun fiindcă te respect
‎și cred că vei înțelege,
‎că uneori mă întreb ‎dacă sunt făcut să fiu soț sau tată.
‎Știi ce, tată?
‎Îmi retrag cuvintele.
‎Nu cred că m-ai abandonat.
‎Cred că nici n-ai încercat.
‎Zău așa…
‎„Zău așa”? Bine.
‎Heidi…
‎Bună, Auden!
‎E o nimica toată, serios.
‎Ieri a fost 4 iulie, știi.
‎E sărbătoare.
‎Sărbătorile sunt pentru familii.
‎Oamenii căsătoriți, care au copii…
‎asta fac, știi?
‎Merg la grătar.
‎Dar el a zis:
‎„Spui întruna că ești obosită. ‎Acum vrei la petrecere?”
‎Eu am zis:
‎„Te-am scutit toată vara ‎de obligația de tată.
‎Tot ce îți cer e un afurisit de picnic.”
‎Și pur și simplu…
‎E prea mult, știi?
‎Mereu e un pic prea mult.
‎Mă întorc repede.
‎- Alo? ‎- Bună, mamă. Eu sunt.
‎Am nevoie de tine.
‎Bună! Aici erai.
‎Bună!
‎Ce cauți aici?
‎Ai dispărut. ‎Așa că m-am gândit să te caut.
‎Da.
‎Îmi pare rău.
‎M-am dus să iau cafea pentru noi și apoi…
‎Nu știu.
‎A cui e bicicleta?
‎- Te referi la bicicleta asta? ‎- Da.
‎E a ta.
‎- Poftim? ‎- Da.
‎E a ta. Am reparat-o eu. ‎E în stare excelentă.
‎E un ‎cruiser ‎de plajă, ‎e simplu să înveți pe ea.
‎Am mai discutat despre asta.
‎Nu am nevoie ‎să învăț să merg pe bicicletă.
‎- Știu să merg pe bicicletă. ‎- Grozav!
‎Și mai bine. Atunci putem face o cursă.
‎N-am chef de asta acum.
‎Ce zici de asta? ‎Dacă știi să mergi pe ea, arată-mi!
‎O să ne distrăm. Promit.
‎Nu pare distractiv. Pare un test dubios.
‎Auden, nu ai de ce să te jenezi.
‎Nu sunt jenată.
‎Sunt frustrată ‎că mă tot freci cu tâmpenia de bicicletă.
‎Ce e cu tine?
‎Te-ai gândit vreodată ‎că poate m-aș simți, nu știu,
‎ca o ratată distrusă?
‎Că nu știu să fac o chestie ‎pe care o înveți de la tata, la cinci ani?
‎Asta era și ideea.
‎Să mă umilești?
‎Evident că nu. Să întreprinzi misiunea.
‎Eli, fii serios! Misiunea nu e pe bune.
‎Misiunea… E o glumă. Este…
‎Toată vara asta m-ai îndemnat ‎să mă reinventez.
‎- Dar ție ți-e frică să fii tu însuți. ‎- Bine. Și cine sunt, Auden?
‎Cine crezi tu că sunt?
‎Tu să-mi spui!
‎O să bântui prin Colby și o să lucrezi ‎la un service de biciclete?
‎Să bântui. Bine.
‎Sau revii la BMX profesionist, ‎te muți în Europa, te duci la Barcelona?
‎- Asta voiai. ‎- Cred că te înțeleg perfect. Pricep.
‎Ce pricepi? Nu înțeleg.
‎Să vedem… Colby e nașpa.
‎- Auden West e prea bună pentru Colby. ‎- Ești nedrept.
‎Și te-ai speriat fiindcă ai petrecut ‎toată noaptea cu un ratat
‎care nu e vrednic de tine, înțeleg.
‎Ori de câte ori încerc ‎să vorbim despre tine, te iei de mine.
‎- De ce oare? ‎- Fiindcă tu ai o problemă.
‎- Eu am o problemă? ‎- Da.
‎Chiar crezi că Abe ar fi vrut să renunți?
‎Nu discut asta cu tine.
‎Da. Bine. Dă vina pe mine!
‎Știi, am și eu destule pe cap acum.
‎Nu pot fi și scuza ‎prin care eviți să te gândești la tine.
‎Nu sunt Abe, Eli. ‎Nu pot să fiu a doua ta șansă.
‎Ai dreptate.
‎Nu poți.
‎Mi-e foarte greu, fiindcă nu am ajutor
‎și e o mare prostie.
‎- Să știi că da. ‎- Nu ești proastă.
‎Ești foarte deșteaptă.
‎Dar aș vrea să te întreb:
‎ce te face să crezi că nevoile lui ‎sunt mai importante decât ale tale?
‎Ai demonstrat că ai putere
‎când i-ai ținut piept și ai spus: ‎„Merit mai mult.”
‎- Da. ‎- Știi? Așa e când ești mamă.
‎Înseamnă enorm pentru mine. ‎Serios, nici n-ai idee.
‎Heidi e bine?
‎Așa cred. ‎Tatăl tău a venit acasă. Acum discută.
‎Asta e bine.
‎Nu știu ce i-ai spus, Auden, ‎dar să știi că a înțeles.
‎Ți-a spus el?
‎Ați vorbit despre asta? Despre mine?
‎Auden, trebuie să discut cu tine.
‎Știu că ai trecut prin multe ‎din cauza divorțului.
‎Și poate…
‎m-am bazat prea mult pe tine.
‎Am avut așteptări prea mari.
‎Îmi plăcea ‎că ai așteptări mari de la mine.
‎Și eu aveam.
‎Nu la asta mă refer, scumpo.
‎Mă refer la faptul ‎că așteptam să rămâi mereu a mea.
‎Să nu trebuiască ‎să te împart cu nimeni, și nu e drept.
‎Când ai venit aici,
‎am simțit că nu mai ai nevoie de mine.
‎Și, ca să spun drept,
‎m-a ros invidia.
‎Mereu o să am nevoie de tine.
‎Doar că am nevoie și de alții.
‎Bineînțeles că ai.
‎Cred că îmi doresc ‎ca unele lucruri să fi fost mai ușoare.
‎Și eu.
‎Doamne!
‎Mamă…
‎Cine e?
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Ai făcut yoga? ‎- Șaptezeci și cinci de minute de extaz.
‎Tare! Unde e Thisbe?
‎Cu tatăl tău, la plimbare pe plajă.
‎A zis că îl ajută ‎să-și limpezească mintea.
‎Da.
‎N-am avut ocazia să-ți mulțumesc ‎pentru că ai chemat-o pe mama ta.
‎Credeam că ești supărată pe mine.
‎Nu, scumpo! Deloc.
‎De fapt, datorită ei
‎am avut cea mai sinceră discuție ‎din ultima vreme cu tatăl tău.
‎Ciudat, nu? Îți privești viața și îți spui
‎că o singură decizie ar fi schimbat totul.
‎Te referi la chestia cu tata?
‎De fapt, mă gândeam cum era ‎dacă nu mă mutam de la New York.
‎- Ai locuit în New York? ‎- Da.
‎După școala de afaceri.
‎Voiam să deschid un mic magazin ‎în Lower East Side,
‎dar m-am decis să aștept
‎până apare pe piață ceva ‎care să-mi placă realmente.
‎Și a apărut. Clementine's.
‎Deci ai ales Colby ‎în defavoarea New Yorkului
‎și nu regreți niciun pic?
‎Viața e lungă, Auden.
‎Ar fi cam anost dacă ar trebui ‎să rămânem aceiași până la capăt.
‎Nu crezi?
‎Ba da.
‎Ești sigură că vrei să te învăț eu?
‎Da. E vorba despre mine.
‎- Da. Mă ții? ‎- Da. Te țin.
‎Încă un pic.
‎Ai reușit!
‎Foarte bine!
‎- Ba nu. ‎- Ba da. Ai mers mult.
‎- Bine. O să reușești. ‎- Bine.
‎Încă un pic. Bine, du-te!
‎- Gata. ‎- Așa. E bine. Așa.
‎Du-te!
‎Bine. Încă o dată.
‎Bine. Poți!
‎Ai reușit!
‎Merg.
‎Văd!
‎- Chiar merg! Mă vezi? ‎- Te văd.
‎Auden, ai grijă!
‎AM CĂZUT DE PE BICICLETĂ ‎M-AM URCAT LA LOC
‎- Alo? ‎- N-o să-ți vină să crezi.
‎Acum, unul dintre favoriții noștri, ‎care își face revenirea.
‎Nu l-am mai văzut de peste 18 luni.
‎Hai odată!
‎Eli Stock!
‎Să pornim!
‎- Vorbim despre răsucirea aia? ‎- Demențială!
‎- Ai văzut zâmbetul. ‎- Da.
‎- L-ai văzut. ‎- L-a văzut.
‎- Du-te la el! ‎- Nu m-a invitat…
‎- N-a invitat pe nimeni! ‎- Cine a fost invitat? Nimeni.
‎Probabil.
‎- De ce nu ești acolo? ‎- Ce faci? Du-te la el!
‎Du-te la el!
‎Dacă i se pare aiurea că sunt aici?
‎Da. Băieții urăsc ‎să vină fetele să-i vadă victorioși.
‎- Du-te! ‎- Pleci odată?
‎- Bine. ‎- Du-te!
‎- Mișcă-ți fundul! ‎- Hai, du-te!
‎- Du-te! ‎- Mă duc.
‎Da.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ai fost magistral.
‎Mersi. Mulțumesc.
‎- Mergem mai încolo, ca să vorbim? ‎- Da.
‎- Bine. ‎- Da.
‎- Deci… Eli. ‎- Deci… Auden.
‎Scuze. Zi tu prima!
‎Îmi pare foarte rău ‎că am spus ce am spus. N-am vrut.
‎Ba da, dar e în regulă. ‎Aveam nevoie s-o aud.
‎Ascultă…
‎Mi-e al naibii de dor de Abe.
‎Am crezut ‎că, dacă nu mă mai gândesc la asta…
‎și dacă renunț ‎la tot ce îi plăcea lui, o să treacă,
‎dar a fost și mai rău.
‎Fiindcă tot ce îi plăcea lui ‎îmi plăcea și mie.
‎Era cel mai tare.
‎L-am iubit din tot sufletul.
‎Aș vrea să vă fi cunoscut. ‎Te-ar fi plăcut mult.
‎Și eu aș vrea.
‎Și mie îmi pare rău.
‎Dacă te-am presat să faci ce nu voiai…
‎Nu.
‎Am vrut să fac tot ce am făcut.
‎Bine.
‎Când am făcut urât în dimineața aia,
‎n-a fost din cauza ta ‎sau a nopții noastre împreună.
‎Era legat de părinții mei.
‎Se pare că nu am depășit momentul, ‎așa cum credeam.
‎E în regulă. Înțeleg.
‎Bine. Bucură-te de seara asta!
‎- Meriți. ‎- Mersi.
‎Știi, e nebunie curată. ‎Fetele mele au dormit toată noaptea.
‎Auden, știi ceva ‎de băiatul în frac de pe peluză?
‎Bună!
‎Bună și ție!
‎Știi, am găsit un nume ‎pentru magazinul de biciclete.
‎„Bicicletele lui Abe.” Ce zici?
‎Îmi place mult.
‎Bine. Fiindcă tu mi-ai dat ideea, deci…
‎Mișto frac.
‎Vechitura asta?
‎Unde te duci așa de elegant?
‎Nu știu. Mă gândeam ‎să arunc pietricele în apă, să beau cola.
‎De ce? Te-ar interesa cumva?
‎Mi-ar face mare plăcere, ‎dar nu am cu ce să mă îmbrac.
‎Da.
‎Mare păcat ‎că nu ți-ai luat rochia aia la Colby.
‎Așteaptă-mă zece minute!
‎- Așadar, asta e? ‎- Da.
‎Ce bine arătați!
‎Chiar frumos.
‎- Și Auden e frumoasă. ‎- Mersi, tată.
‎Să nu veniți foarte târziu acasă!
‎Tată, cu cine crezi că vorbești?
‎- Nu pricep. ‎- Bine, haide!
‎La revedere!
‎Haide! Am parcat acolo.
‎De fapt, am o idee mai bună.
‎Serios?
‎- Îți stă bine pe ea. ‎- Mulțumesc frumos.
‎- M-am străduit. ‎- Da?
‎Măiculiță! Bagi viteză.
‎Fii atent aici!
‎- Alo! ‎- Mergi pe o roată?
‎În niciun caz. Tu?
‎Nu știu dacă reușesc. Poate.
‎- Ce planuri ai mai făcut? ‎- Eu? Rodeoul ăsta e ideea ta.
‎- Rodeo? ‎- Da.
‎- Ți se pare că arăt a cowboy? ‎- Un pic.
‎Bine. Ești gata?
‎- Groaznic. ‎- De fapt, asta se face la lac.
‎Ești sigură că nu-ți lipsește balul?
‎Păi… Bine.
‎Făcând abstracție de ziua de azi, ‎poate am judecat prea aspru balul.
‎Poate e drăguț să te îmbraci elegant
‎și să dansezi cu prietenii ‎ca să marchezi finalul unei etape.
‎Ce mă bucur să te aud spunând asta!
‎Bună!
‎Stați așa! Ce se petrece?
‎Când ne-a spus Eli planul lui, ‎am zis: „Pe bune?
‎Dacă prietena mea n-a fost la bal, ‎îi organizăm unul.”
‎Tematica e „Bal la plajă”.
‎Ne-am zis să lucrăm cu ce avem.
‎E pe bune?
‎Ți se pare groaznic?
‎E absolut invers decât groaznic.
‎Alo!
‎Mulțumesc.
‎Bun, oi fi tu catalizatorul evenimentelor, ‎dar nu înseamnă că nu contribui.
‎La treabă!
‎Dragă Dame verticale, ‎deja mi-e dor de tine.
‎Ți-ar plăcea la nebunie aici. E superb.
‎Străzile sunt perfecte ca piste ‎și la amiază se doarme.
‎Nu renunța la misiune ‎doar fiindcă acum ai teme!
‎Bueno suerte, mi amor! ‎Cu drag, Eli.
‎Bine. Ai citit-o de cinci ori.
‎- Acum, te rog, putem să mergem la masă? ‎- Da, hai!
‎AUDEN ȘI MAGGIE