Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ønsk velkommen til kveldens vert, Amy Schumer.
Tusen takk! Wow.
Tusen takk.
Jeg fortjener det. Jeg gjør det.
Sitt ned. Vær så snill.
Takk, takk.
Om vi ikke har hatt covid enda, så får vi det nå.
Veldig bra.
Jeg har ikke hatt covid enda.
Noen andre? Klapp hvis du ikke har hatt covid.
Jeg liker hvordan alle... Ja.
At alle andre bare ser på deg: "Faen ta deg."
Men nei, unnskyld, vi har ikke hatt det enda. Beklager...
Gud velger vel hvem han vil beskytte.
Nei. Vi får det kveld.
Så, eh...
Jeg vet ikke om dere vet at jeg har fått barn.
Tusen takk.
Takk. Ikke dårlig på ett år. Ikke dårlig?
Det har gått tre år.
Jeg har enda ikke laget et babyalbum til sønnen min.
Moren min vil få meg til å lage et babyalbum. Jeg makter ikke.
Hun laget ordentlige babyalbum til oss alle.
Når du tenker på det, er det egentlig bare en bok
med masse tenner og hår, og noen fingeravtrykk.
Det er loggboka til en seriemorder.
Hun skrev ned en milepæl som jeg så nå nylig.
Jeg skjønte ikke at hun synes det var bra.
Det var, "24 måneder gammel kan Amy nå se opp til tre timer TV hver dag.
Det var en milepæl hun var stolt av.
Sønnen min når den milepælen hver dag. Så ikke tenk på det.
Folk spør om hvor mye skjermtid. Jeg sier at all skjermtid er bra. Alltid.
Moren min lager scrapbooks til meg, og når folk hører det
sier de, "Åå." Hun setter inn alt mulig der.
Ting jeg har prøvd på unngå.
Det kan være et tabloidoppslag, som "Amy Schumer: Gravid eller bare tykk?"
i boka.
Tror dere jeg ville minnes det?
Sønnen vår heter Gene.
Ja, han er en søting.
Han fikk det navnet fordi det var det svigermor het.
Hun het Jean.
Hun døde, og det er trist...
men å ikke ha en svigermor?
Unnskyld!
Jeg gjorde tydeligvis noe riktig i mitt tidligere liv. Unnskyld.
Han har Gene som første navn,
og Attel som mellomnavn,
etter Dave Attel, den utrolige komikeren.
Han er en gammel venn av familien.
Og så min manns etternavn, Fischer.
Som er grunnen til at jeg aldri kommer til å ta navnet hans,
for jeg vil ikke hete Amy Fischer.
Noen av dere på min alder vet at hun var Long Island-lolitaen
som prøvde å drepe kjærestens nye kone.
Men, vi døper sønnen vår
og så etter en måned som fersk mor,
og ikke sårbar i det hele tatt,
innser jeg at vi har døpt sønnen vår
Gene Attel. Genital.
Genital Sprekk...
Er det flere som har køddet det til såpass mye?
Sikkert ikke.
Vi forandret umiddelbart mellomnavnet.
Jeg håper det er bedre. Han heter Dingleberry. Er det bra?
Går det bra på skolen?
Sønnen min så tatoveringen nederst på ryggen min for første gang.
Det ble en fin prat, eller hva?
Han spør: "Hva er det?" Og jeg sa som sant var,
"Mammaen din er søppel."
Ok.
Jeg prøver så hardt. Man prøver å være en god forelder, men...
Barn gjør deg ikke bedre.
Du blir bare vant til å rote det til.
Ikke sant? Det er det det er.
Man venner seg til det.
Jeg har vist ham Disney-filmer og det har vært gøy.
Men de er så problematiske.
Har noen sett Disney-filmer med barna,
for det står før hver eneste Disney-film, at...
det står,
"Hør her, vi har køddet det til."
"Vi køddet det til dengang,
og enda i dag. Vi er lei for det
men vi lar det bare være sånn.
Det er bare rot." Det er sant.
Jeg lurer på hva de snakker om. Det er bare Peter Pan.
Vi begynner på Peter Pan.
Alle urfolk gjør sånn, "Oh-wo-wo." Forferdelig.
Helt på trynet. Jeg tenker, dette er ikke helt bra.
Alle kvinnene i disse filmene...
i Peter Pan er det bare de der havfruene.
Husker dere havfruene? Toppløse. Langt hår.
De hvisker med hverandre.
Ja. "Å, Peter.
Vi savner deg sånn, Peter.
Åh, vi er så våte. Vi er havfruer!"
"Ok, dette kan ikke du se."
Ikke engang prøv deg på Jungelboken.
Så jeg sier, "Vi går videre, vi prøver oss på en av de nyere."
Noen sa To på rømmen var fin, så vi så den.
Den handlet om Rapunsel, Rapunsel med langt blondt hår.
Spoiler alert: i denne filmen skjer det noe forferdelig
om man klipper Rapunsels hår.
Det blir brunt.
Og det skjer!
Håret hennes blir klippet, og da har hun kort, brunt hår.
Hun vekker avsmak.
Men selv om hun er avskyelig,
finner prinsen likevel en måte å elske henne på.
Er ikke det vakkert?
Det er sånn jeg vil sønnen min skal vokse opp.
Jeg har fått en dårlig uvane når jeg leser for ham,
og det gjør jeg fordi jeg er en helt.
Hver gang det er en vagt vakker og blond kvinne i boken,
spør jeg om hvordan hun ser ut.
Som Gullhår og de tre bjørnene, og jeg bare, "Gullhår, hvem...?
minner hun deg om noen?"
Han sier: "Mamma." Og jeg sier: "Herregud, takk."
Så ser han en bjørn og sier, "Mamma!"
Da sier jeg, "Bare når du blir bedt om det, ok?"
Dere er en god gjeng, et bra publikum,
vi kommer til å ha det så gøy i sammen i kveld.
Dette er også en fin gjeng og noen av mine beste venner
og favorittkomikere,
og vi er her for å snakke om familien.
Vi håper at dere er her for å gjøre det med oss.
Spark oss i gang, damer og herrer, ønsk Ron Funches velkommen.
Hei.
Tusen takk!
For et artig show. Jeg elsker faen meg familie.
Jeg har det veldig bra. Familiens liv går bra.
Jeg har akkurat feiret ett-års bryllupsdag med kona, og det er flott.
Ja.
Det er mitt andre ekteskap, så jeg føler at dette går bra.
Jeg anbefaler, hvis dere er i deres første ekteskap,
at dere bare får det overstått.
Du er ikke på sluttrunden enda.
Etter mitt første ekteskap var jeg redd jeg var skadet vare,
og folk ikke ville ha meg men det er på en måte omvendt.
Jeg visste mer om meg selv, hva jeg likte, hva jeg ikke likte.
Jeg vet hvor godt ekteskapet mitt er nå,
fordi jeg kan måle det mot mitt bedritne første ekteskap.
Jeg er ikke en av dem som liker å snakke dritt om eksen.
Det er bare det at vi var for unge.
Vi verken stolte eller respekterte hverandre.
Hun prøvde... Jeg var større da,
og hun prøvde å kle meg i klær
med store hunder på, hele tiden.
Eller khaki shorts med store blomster på.
Prøvde å få meg til å se ut som en svart Gabriel Iglesias.
Prøvde bare å få meg til å se skikkelig uknullbar ut.
Men kona mi nå, hun prøver å få meg til å se søt ut.
Før jeg drar hjemmefra sjekker hun håret mitt.
Gjør meg presentabel.
Hun vil at folk skal ville knulle meg.
Det er et godt ekteskap.
Takk.
Jeg visste ikke at ekteskapet kunne være sånn.
Jeg trodde det måtte være en konstant kamp.
Jeg visste ikke at det bare var å være sammen.
Le sammen.
Se på Seinfeld hele dagen,
helt til du får pikken sugd.
Når du korter ekteskapet ned til den ene setningen, herregud.
Da er det vakkert.
Særlig når du vet hvor ofte jeg har sett Seinfeld hele dagen,
uten at det skjedde.
Men ikke nå lenger.
Nå blir jeg kåt av å bare høre sangen...
Ja, når jeg hører den låta...
da tenker jeg at jeg bør finne hårstrikken hennes.
Mange av dere skjønte det med hårstrikken.
Man må være hensynsfull.
Kona mi er veldig hensynsfull, det var derfor jeg forelsket meg i henne.
Før vi traff hverandre hadde jeg vært gift, jeg hadde sønnen min alt.
Og jeg ville ha fokus på ham.
Men hun kom inn i livet mitt og hun er en så fin person.
Hun stilte meg samme spørsmål om og om igjen,
helt til hun snek seg inn i hjertet mitt.
Jeg skal si hva hun spurte om
i tilfelle du må fange en mann.
Kona mi spurte om...
jeg drakk nok vann.
Da sa jeg, "Vi begge vet at svaret er nei."
Jeg tenker spørsmålet egentlig er, hvorfor i helvete bryr du deg?
Hun gjorde det fordi hun brydde seg om meg!
Hun ville jeg skulle ha det bra.
Det var en turn-off til å begynne med, jeg likte det ikke.
Jeg var vant til vampyrdamer i Los Angeles.
Men hun fortsatte.
Jeg tok henne med på date.
Hentet henne, ringte på dørklokka
hun åpnet døra og vet dere hva hun ga meg?
En flaske vann.
Hvis jeg var heldig nok til å få henne med hjem for natten,
var hun borte da jeg våknet.
Og hva lå på hennes side av sengen?
En flaske vann.
En dag skjønte jeg det.
Jeg tenkte at
ingen dame har tenkt på at jeg må holde meg hydrert.
Etter mitt første ekteskap drakk jeg ikke vann på fem år.
Ingen sa ett ord.
Og der var jeg med langtkommet gulsott.
En ting jeg elsker med kona mi, er at hun var en flott stemor.
Jeg har jo vært alenepappa det meste av livet.
Jeg har en sønn som fikk diagnosen autisme da han var to år gammel.
Mange behandlinger,
anfall, ulike problemer og jeg er veldig stolt av at han
nå som 19-åring er avgangselev på videregående.
Jobber på en matbutikk.
Jeg jobbet i matbutikk da jeg var 19.
Litt før jeg fikk ham.
så jeg sier at så lenge du ikke smeller noen på tjukka de nest seks månedene
så går dette godt.
Han har god selvdisplin som jeg ikke vet hvor kommer fra.
For jeg har aldri lært ham det.
Jeg visste ikke hvordan,
særlig ikke med en tenåring som er autistisk.
Jeg visste ikke hva som var tenåringsrelatert
og hva som har med autisme å gjøre.
Jeg visste ikke hva som
fikk ham til å laste ned 60 episoder med The Price Is Right.
Jeg vet at det ikke er normalt.
The Price Is Right er en bra serie, men det er det samme hver dag.
"Har du fylt hele DVR-en min med The Price Is Right, gutt?"
Han svarer at han prøver å holde tritt med sesongen.
Da tenker jeg at dét er autisme.
Fortsett.
Jeg elsker å se at han blir voksen, får sin egen smak.
Det beste for meg her i verden er å dele Spotify med sønnen min.
Ved årsskifte får jeg Spotify-oppsummert, og det liker jeg,
for da får jeg vite hva en autistisk ungdom mener
har vært årets beste låt.
Det viser seg at min sønns favorittsang i året som gikk...
og dette er helt sant...
det var lyden av...
humler...
som surrer i en eng.
Nei.
Ja, det er søtt når du ikke har de i hus.
Men prøv å komme hjem til det hver eneste dag.
Normale foreldreting er umulig.
"Hei, kan du skru ned den der...
deilige sommerdagen?"
Han sier: "Pappa, du skjønner ikke musikken som snakker til min generasjon.
Du må åpne sinnet. Den har en god klang i seg."
Takk for at jeg fikk bruke av tiden deres, Jeg er Rob Funches.
Bra jobba, baby.
Bra jobba. Ha det.
Hvor morsom er Rob Funches?
Dere er en så bra gjeng.
Hold på den energien. Mine damer og herrer,
og ønsk ms. Jaye McBride velkommen.
Tusen takk.
Det er så godt å være ut uten maske.
Ikke sant?
Det var en fyr som ikke ville ha sex hvis jeg ikke brukte maske.
Ikke sant, og det var lenge før pandemien.
Det var ikke engang en medisinsk maske. Det var en Spiderman-maske.
Han sa: "Jeg har deg nå, Nettkaster."
Man tar det man får, ikke sant?
Jeg har det tøft som trans på datingmarkedet.
Dere har skjønt det allerede, en gjeng med...
Se på dere, en gjeng med LA-detektiver.
Tenker at dere er fra Kansas, ikke fra Mars, og dere skjønner alt.
Det rare er at jeg ikke var trans før jeg ble vaksinert.
Jævla Johnson & Johnson, det kan jeg banne på.
En vaksine. Kyss meg i ræva.
Neida, jeg ble det for 15 år siden,
som... nei, takk men...
Nei, ikke klapp. Jeg gjorde det bare for å delta i OL.
Jeg er ingen helt.
Jeg visste det tidlig. Veldig tidlig.
Jeg var rundt fem år og vi skulle kastrere hunden,
og jeg satt bak ropte: "Ta meg neste gang."
Jeg vokste opp som irsk katolikk, og det er hardt.
Ikke sant? Jeg er så irsk katolsk at
bestemoren min hadde ti barn.
Ja, ti.
Det er en god katolikk, ikke sant?
Spontanaborterte to ganger
så hun var gravid 12 ganger på 16 år.
Ikke sant?
Hun hadde aldri mensen, bare imens.
Ja, bestemoren min var gammeldags.
Hun sa...
Hun sa også til meg en gang at hun ikke trodde på homofile.
Hun sa det: "Jeg tror ikke på homofile."
Og det er rart for hun trodde på engler, gnomer og bigfoot.
Jeg har en onkel som er prest.
Han sa at han aldri vil se meg gjøre stand-up
fordi han ikke vil høre meg snakke om å ha sex med en mann.
Så jeg sendte ham bilder.
Og han reagerte sånn:
"Hvis du hadde en mer kristen oppvekst,
så ville du ha blitt normal."
Jeg sa: "Kjære deg, jeg var altergutt.
Og jeg likte det."
Men nei, presten rørte meg aldri, eller slo eller misbrukte meg.
Jeg prøvde alt jeg kunne.
Jeg sa at skriftemålet var for hett til å ha buksene på.
Faren min trodde at å være altergutt gjorde mann av meg.
Tydeligvis hjalp det ikke å henge rundt i kjole og drikke vin.
Faren min var ingen tilhenger av dette.
Da jeg var liten
spurte jeg pappa om hva man kaller en gutt som ville bli jente.
Han sa han ikke visste, men at de iallfall ikke fikk is.
Forferdelig, sant? Ikke tenk på det. Han døde til slutt.
Enten er det noen her som elsker mørk humor, eller som hater faren sin.
Faren min døde ved juletider, det var vanskelig.
Jeg visste ikke hva jeg ønsket meg, jeg hadde jo allerede alt.
Så, jeg går i terpapi.
Takk. Tror jeg iallfall.
Jeg går i terapi.
Jeg har allerede snakket mye med terapeuten om moren min.
Moren min døde, og...
"Å, moren og faren er døde.
Hva blir det neste, lille foreldreløse Tranny?"
Men vi snakker om mye om moren min. Hun var fantastisk.
Terapeuten min sier jeg bør snakke til mamma hver dag,
og det er litt sprøtt.
Så jeg snakker med mannekengen på loftet,
kledd i klærne hennes.
Men moren min var flott.
Hun var en Martha Stewart-type.
En dømt kriminell som kunne lage mat.
Da jeg kom ut til henne som transperson, tok det henne litt tid.
Hun sa hun hadde bedt til Gud etter at jeg sa det.
Det gir mening for en middelaldrene hvit kvinne
som misliker noe. Da snakker du med sjefen.
Traff det dere, LA?
Jeg prøver fortsatt å glede moren min.
Etter at hun døde.
Tenkte å gjøre noe fint.
Jeg ville spre levningene på favorittstedet hennes.
Byen jeg vokste opp i, Westport i staten New York.
I Adirondack Mountains, ved Lake Champlain.
Ikke klapp. Dere er ikke derfra.
Vakkert sted. Kjører i seks timer og begynner å spre levningene.
Da kommer noen løpende.
"Stopp, du kan ikke gjøre det."
Og jeg bare, "Hvorfor ikke?"
"Du må kremere henne først."
Så jeg måtte legge henne tilbake i søppelsekken.
Så nå er hun på sitt andre favorittsted.
Bak Arby's.
Det er derfor jeg kom litt sent i dag.
Jeg har tre brødre.
Rart med tre brødre,
like gjerrige som foreldrene var.
Når de hentet vann til badekaret, gjorde det de èn gang.
Vi måtte dele alt etter hverandre.
Det er det verste.
Hvis du er yngstemann er det som Hudson River i lavvann.
Jeg er der inne, og ser nedover endag,
og tenker, "Dette er motbydelig.
Jeg er 32 år..."
En av brødrene mine fornektet meg da jeg kom ut.
Det er i orden. Jeg tar igjen.
Da jeg hørte at han og kona hadde fått barn, sendte jeg kort.
Det sto: "Gratulerer, det er en gutt!
...enn så lenge!"
Tusen takk!
Applaus for Jaye McBride.
Jeg vet ikke om dere vet noe om Oscar-prisen,
men jeg var en av vertene i år.
Ja.
Vi så alle det leie som skjedde.
Jessica Chastain vant.
Det var veldig leit det da Will Smith slo Chris Rock.
Flaut. sjokkerende,
men det er litt som
at han havnet i en liten slåsskamp og moren ble redd...
Jeg vet ikke.
Jeg ble sensurert.
Det var et par ting jeg ikke fikk si.
Så jeg vil si det til dere.
Dere virker jo som noen kjipe mennesker.
Aner ikke hvorfor de sa nei.
Så mannen min slikket meg,
eller som han kaller det, "Squid game."
Så...
han er i min Nightmare Alley...
min House of Gucci.
Jeg sier: "Kom igjen." Skjønner du?
Han sier: "tikk, tikk... BANG!"
Jeg sier: "Kom deg vekk," og sånn ble sønnen min født.
Hva mener dere?
Vel, vi får komme oss videre. Mine damer og herrer,
ta vel i mot, Christina P!
Hei!
Hallo Los Angeles! Wow!
Jeg flyttet til Texas. Jeg var i Angelino i 44 år.
Jeg føler skyld ved å være her.
Jeg føler meg som en skilt far.
Bare at jeg kom tilbake for å besøke ungene.
Og sier: "Hør, jeg elsker moren deres men jeg måtte dra."
Dere forstår ikke,
de bruker jo N-95 når de sitter alene i bilen.
Det var veldig...
Men ja, så...
Jeg er en veldig middelaldrene mor nå.
Takk.
Jeg legger på meg av alt.
Jeg bor i Texas så det eneste jeg kan spise uten kalorier
er Klonopin.
Jeg elsker det, bare dypper det i BBQ-saus.
Jeg liker sørstatene. De er veldig greie, veldig kule.
Men alt går veldig langsomt.
De har ingen sans for hast.
Da skjønte jeg, "Hva er det jeg haster med?
Det er ingenting å gjøre."
Hvorfor skynder jeg meg til Chick-fil-A før det stenger på søndag?
Vet dere hvorfor Chick-fil-A har stengt på en søndag?
Vel...
Det er dagen de maler opp homser for å lage...
kjeksdeig. De er så gode! Haha!
Så tar de homoseksuell sæd, det er det som gjør den oransje sausen.
Deilig.
De kristne sitter på denne siden, de er ikke...
Ok.
Så, jeg har vært gift i 17 år
og... takk.
Han tisser fortsatt i dusjen, men det er... greit.
Han gjør noe superekkelt der han ser meg i øynene
mens han gjør det.
Han later som han ikke vet hva som skjer.
Han stirrer på meg og spør om jeg kan lukte det.
"Lukter du det? Lukter dårlig.
Lukter du det?"
Og jeg bare "Nei, jeg har akkurat hatt covid."
Covid sin velsignelse.
Jeg har to gutter på tre og seks år,
og en mann.
Så jeg ser mer pikk hver dag enn en på en hel episode av Euphoria.
Liker dere Euphoria?
En serie for middelaldrene mammaer.
Euphoria er Cobra Kai med pupper.
Folk sier alltid til meg at
ungene vokser opp så fort.
"Gjør de det?
Hva forer dere med? Jeg vil gjerne få fortgang i det."
Det er ikke ungene som er ekle,
det er foreldreverden.
Det er så mange krav til foreldre.
Som nå når jeg må kle ungene i organiske kjønnsnøytrale klær.
Jeg må finne leker som ikke er funksjonsdiskriminerende.
Og du må amme dem til de går på videregående.
Ja. Det var en dame i Mamma og Meg timen
som ammet fireåringen sin.
Unnskyld. 208 uker gammel. Ja?
Vil McKenzie være avvent før skoleballet?
Foreldrene mine gjorde ingenting.
Før måtte ikke foreldrene gjøre noe.
Foreldrene mine hadde ikke bilbelter engang.
Jeg pleide å sitte på lasteplanet på pappas pick-up...
i en hagestol,
og da hang jeg over kanten og prøvde å tagge gateskiltene.
Og når politiet stoppet bilen, fikk du leke med pistolen hans.
Men i dag, herregud, er alle foreldre helt sprø.
Har dere sett helikoptermødrene?
Så jeg drar i parken,
og har alenetid. Skjønner du?
Jeg tar meg en øl, slapper av...
Du lar de bare løpe rundt, det er jo det parken er til!
-Ja! -Stemmer.
Men jeg ser de der stakkars helikoptermødrene.
Det var som meg etter førstemann.
Har du engang sett den perfekte moren?
Man prøver å gjøre det rette,
hun setter ord på alt ungen gjør underveis.
"Fint, bra jobbet, Cooper! Bra jobbet. Cooper!
Ja! Cooper,
ta benet ditt på stigen!
Bra jobbet!
Sett benet på stigen, Cooper, og løp over.
Løp over, Cooper. Godt jobbet, Cooper.
Vil du ha noe å spise, Cooper? Cooper, noe å spise? Cooper?
Hva med en ostepinne?
Vann? Vann?
Cooper? Litt snacks?"
Ah!
Helt til lille Cooper ikke orker mer, og sier:
"Jeg trenger rom."
Jeg ga nesten ungen en high-five. Han satt grenser
for moren.
Se på meg etter ti år i terapi. Han fant det ut nå.
Og slutt å be ungene å være seg selv. Herregud.
Slutt å be ungene om å være seg selv.
De vet hvordan allerede.
Spør sønnene mine.
De står sikkert nakne i oppkjørselen nå,
med bare cowboystøvler på.
Her om dagen kommer seksåringen løpende til meg,
og sier: "Hei, mamma.
Vil du ha en overraskelse?"
Så snudde han seg og prompet på meg.
Perfekt timing.
Treåringen ser det
og gjør akkurat det samme.
"Hei, mamma. Vil du se en... Vil du se en overraskelse?"
Snur seg og sprer rompeballene,
og sier: "Lukt på rumpa mi.
Lukt på den."
Du vet hvem du er
når du vender rompa mot noen.
Og slutt å si at kjønn ikke er virkelig.
Slutt å si at kjønn er sosialt konstruert.
Folk som sier det har ikke oppdratt gutter.
Jenter og gutter er like? Virkelig?
Har du sett en seksårig jente tisse på bålet?
Og så være kjempeglad for det?
Og si: "Lukter du det?
Kjenner du lukten? Lukter vondt."
Godt å vite at avskyelig er genetisk.
Ok, takker så mye, dere. Tusen takk.
Dette er en skikkelig godbit, jeg får introdusere min beste venn.
Mine damer og herrer, ønsk ms. Rachel Feinstein velkommen.
Tusen takk.
Tusen takk, dere er hyggelige her.
Har vært en rar uke. Familien på besøk,
litt mye med mamma.
Har noen sånne foreldre?
Moren min eier ikke grenser.
Hver gang vi er alene
forteller hun meg noe jeg virkelig ikke ville vite.
Hun kan si: "Ok, det var det året jeg tenkte jeg ville skilles."
"Jeg vil ikke vite det."
Hun sier: "Det var det mørke året mitt."
Og jeg bare, "Har du navn på årene dine?
Du underviser i lavterskel aerobics. Du vet ikke hva mørkt er."
Jeg er også sånn med fremmede. Jeg deler alt for mye.
Om noen smiler til meg i apotekkøen, kan jeg si:
"Jeg følte nok aldri a pappa så meg. Han elsket meg nok, men..."
Mitt største mareritt da jeg fikk barn,
"Hva om jeg ikke føler henne?"
For vi hører om sånt, og jeg sier det til alle.
Jeg kan være borte og noen sier hun er søt,
og jeg sier: "Er det ikke rart, men jeg føler ikke noe...
"bare en vag avsmak."
Da jeg begynte å like henne sa jeg det til alle.
"Elsker henne." Brødrene sa "Ikke si sånt."
De fleste antar at du elsker egne barn.
"Det er alarmerende.", sa de. Jeg bare, "Det er en grei feedback."
Hun er i småbarnsalderen. Hun er to år.
Hun tømmer ethvert rom.
Endevender dem, som om hun ser etter kokain
som om hun har 24 timer på å forlate landet
før en narkohandler skyter henne i fjeset.
Mannen min er brannmann, eller han tror det selv iallfall.
Takk. Han kan være en stripper i brannmannsuniform.
Men det er livet.
Jeg må bare gå på Staten Island FDNY-middager,
og han setter meg fra seg ved rekene.
Jeg er alltid den eneste jøden. Alle damene heter Gina.
Et hav av Ginaer.
En rad med løfta, brune pupper og skimrende krusifikser.
Måten gutta gratulerte på, de andre brannmennene,
da vi fikk babyen var sprø.
"Vakker liten sak der.
Lita jente. Ta vare på henne, mens hun er ung."
Hvorfor føles det liksom som en aktiv trussel?
"Det handler om familie.
Husk det. Det handler om familie."
Det føles som jeg er offeret i Sopranos
når de gutta hilser.
De høres ut som de skal innrømme noe.
de kan ikke holde det inne lenger.
De sier: "Vet du, dagene er lange
og årene er korte. Du må ta vare på henne nå. Ok?
Min kone Diane døde." Jeg bare, "Mente du
egentlig å si det høyt, Dino?"
"Diane slet for mye. Jeg så lyset slukke i øynene hennes.
Det var bra. Alle var trygge. Alt er bra."
Men det er min type. Man velger.
Du kan ikke endre typen din. Jeg liker ignorante menn med tykke nakker.
Det liker vi.
Jeg liker en som tenker, "Følg pengene"
når han snakker om vaksinen.
Guttene heter vanligvis Vinny, og av og til Dino.
Men en av Vinnyene kom...
Han kom opp til oss og sier: "Du må ta henne med til Disney.
"Det er en familieopplevelse. Dere må gå på EPCOT."
Så sier han: "Det virkelige Japan finner du på EPCOT."
"Det virkelige Japan." Uten noen som helst ironi.
"Folk tror du må bruke så mye penger,
og fly til Japan, men det er bare tull."
Han refererte til det å reise rundt å se verden som lureri,
og EPCOT som virkeligheten. Det var det virkelige livet i Vinnys hode.
Jeg spurte moren min om hvordan jeg var på min datters alder.
Hun kan aldri si noe bra om meg.
Hun sier bra, "Du vet, du spiste veldig fort."
Da sier jeg, "Er det alt du klarer å si?"
Hun sa, "Du spiste fort. En gang satt du et kyllingbein i halsen,
og det husker jeg. Du var grådig i matveien.
Det var en viss hurtighet når du spiste, det var utrygt."
"Takk, det var virkelig til hjelp." Sa jeg da.
Og en masse brannkoner... Det er ikke engang et ord,
de har faktisk bedt meg om å slutte og si det...
Jeg identifiserer meg som en merkeknuller.
Det er mange kvinner jeg kjenner
som faktisk gjør det.
De poster sånne monologer om hvor bra ekteskap de har
på Instagram. Kjenner dere sånne?
Jeg forstår ikke hva som får deg til å dra med mannen din
til en gresskaråker et sted. Han er oppblåst og fyllesyk.
Han er helt forvirret.
Han har ingen idé hvorfor han er kledd likt
med hele storfamilien.
Og de sier: "Vinny, du utfordrer meg hver dag.
Hver dag med deg er en vakker, og utfordrende reise.
Du har i sannhet fått meg til å stille spørsmål om alt
på denne uendelige læringsreisen vi er på alle sammen."
Da sier jeg, "Vinny er nok på Pornhub,
hva er det egentlig han har fått dere til å tvile på?"
Sist jeg så han var han så full at det dryppet av ham.
Mannen min tar aldri bilder av meg,
han sier han ikke har plass på telefonen.
Da sier jeg, "Det er ikke et spørsmål om plass."
Og han bare, "Det er ikke mer plass!"
Det ene bildet han tok av meg i bryllupet, spiste jeg.
En skive stakk ut av kjeften min.
Det var et øyeblikk uten noe ære.
"Og det tar du bilde av?"
"Det er jo essensen av deg,
ikke sant? Du er grådig ved bordet."
Tusen takk, alle sammen!
Applaus for Rachel Feinstein
Disse komikerne er mine beste venner, denne også.
Han er en av mine absolutte favorittkomikere.
Og dere kjenner ham som mr. Chris DiStefano.
Åh.
Hei.
Hei, hvordan har dere det? Føles bra? Dere ser bra ut.
Det er dette det er. Et show om barneoppdragelse.
Det føles som om ingen her har unger.
Det er LA, som har... åtte mennesker.
Har du unger? Du ser ut som du har covid-ettervirkninger.
Du sitter bare der og puster... Jeg ser det.
Jeg visste du hadde barn.
Jeg tenkte, "Han der dør snart!"
Og, ja.
Jeg har barn. To jenter. Døtrene mine er fra Puerto Rica.
Skjønner? Forskjellig? Jeg er en great white.
Denne flotte hvite mannen har disse små latino-barna,
og de snakker ikke engelsk.
Ungene, særlig den eldste, klarer ikke...
De snakker bare spansk. Mora gjør alltid...
Jeg prøver å se Encanto for å kunne snakke med dem.
Jeg kan ikke, og det er bra. Jeg vi de skal lære flere språk,
men papi snakker bare engelsk.
Men greia med å ha barn er
at jeg ikke har så mye tid eller energi
til å tenke på ting.
Jeg måtte dra til Portland.
Husker ikke hvilken by.
Elsker dette landet. Blør i rødt, hvitt og blått,
men Portland? Jeg mener...
De folka er bare for mye.
Veldig passiv-aggressive, veldig på,
og der var jeg. De bare ser på deg og dømmer deg.
Jeg var der for to uker siden.
Jeg måtte dra dit. Gikk inn på en kafé,
uten å vite at jeg måtte ha maske på.
Dette er jo dagens USA
og baristaen gjorde sånn,
med hendene.
Hun holdt på en stund, og jeg skjønte ikke.
Hun holdt på.
"Jeg vet at tegnspråket mitt kunne ha vært bedre,
jeg er en hvit drittsekk. Jeg beklager.
Er ikke anti-tegnspråk. Hva skal jeg gjøre?
Hun snakket ikke, men holdt på sånn.
Jeg sier: "Hva prøver du å si? Bare bruk orda dine."
Så sier hun: "Du må ta på deg maske!"
Da sa jeg, "Greit! Du skulle bare ha sagt det."
Så jeg setter maska høflig på,
og sier, "Unnskyld, jeg er fra New York, og...
vi bruker ikke maske der lenger."
"Vel, her i Portland tar vi fortsatt covid veldig alvorlig."
"Du ser ut som en morsom person. Virkelig.
En god latter."
Jeg fortsetter med bestillingen.
"Kan jeg få en liten iskaffe, svart?"
Hun sier: "Unnskyld?"
"Hørte du meg ikke gjennom masken?"
"Kan jeg få en liten iskaffe, svart?"
Hun sier: "Mener du en lite iskaffe uten fløte?"
"Ja, er ikke det det samme som en liten iskaffe, svart?"
Hun blir opprørt: "Etter alt afroamerikanerene
har slitt med de siste to årene,
burde du gjøre en bedre jobb når du bestiller kaffe."
Jeg svarte, "Jeg blir heller halshugget av IS,
enn å måtte prate mer med deg."
Så jeg tok av meg masken,
gikk ut av kafeen, gikk to kvartaler nedover
og rett inn i en annen kafé,
"En liten iskaffe uten fløte
fordi jeg er en kylling."
Det er bare sånn. Jeg vet ikke hvorfor.
Folk bare...
Alle er litt sprø. Litt av.
Jeg har vært litt utenfor is det siste.
Jeg måtte avlive bikkja.
Han levde lenge først. 18 år.
Atten år. Hunden min. Han het Larry.
Atten år gammel, han var en av de hundene.
Han var døende de siste 16 åra.
Hver gang jeg drar for å besøke moren min...
hun hadde hunden... en annen bit av ham tok de biopsi av,
et øye virket ikke, hodet hans var snudd.
Og han blødde alltid.
Han så ut som han hadde kjempet i borgerkrigen.
Noen må avlive hunden.
Det var klart at han ikke ville dø.
Jeg dro på besøk til moren min.
og sa: "Mamma, vi må avlive hunden.
Nei, Jesus har ikke kalt på ham enda."
"Nei, men han kaller på meg, og ber meg si til deg
at hunden vil dø."
Jeg kom dit med litt Baker's sjokolade.
"Hvem vil dø av sjokolade, Larry? Kom hit.
Bare spis, det er en fin avslutning."
Og så drar jeg dit en dag, og hunden er døende.
Larry ligger nesten død på gulvet.
Jeg sier vi må ta ham med til dyrlegen
og la ham slippe, og moren min er enig.
Det var midnatt, og jeg var dritsulten.
Vi kjører til dyrlegen, og jeg ser en Wendy's i øyekroken.
"Mamma, jeg stopper innom Wendy's veldig veldig fort.
Jeg kjøper det du vil ha," men hun vil til dyrlegen.
"Greit, jeg kan sulte ihjel, jeg." Jeg var som en furten tenåring.
Jeg er 37.
Vi kommer frem til dyrlegen som er så grei.
Fineste dama jeg har sett.
Hun bare, "Vi har tatt prøver av Larry,
og vi ser han er ved livets ende.
Så vi bare stikker den lille poten hans,
så medisinen virker på 30 sekunder.
Det tar 30 sekunder, så stopper det lille hjertet hans
og han drar til himmelen med de andre hundene,
og Cruella. Alle er der oppe.
Han får det fint der.
Han slipper mer smerter og dette er det rette å gjøre."
Greit. For i hodet mitt tenker jeg 30 sekunder.
Innen papirarbeidet er gjort vil alt være bra.
Klokken er 00.30, og Wendys stenger klokken to.
Sånn er det. Helt sann historie.
Medisinen gikk inn som hun sa.
Lite stikk i poten, det gikk fort.
Den treffer kroppen, stopper hjertet,
på 30 sekunder.
Alle er opprørte. Jeg er lei meg, mamma er lei seg,
og jeg trøster henne. Hun gråter.
"Det går bra, mamma." 15 sekunder senere sier jeg,
"Vi er halvveis, mamma."
Vi kommer til fem, jeg begynte å telle ned høyt: "Fem, fire,
tre, to, en. Nå kan vi feire!"
Og Larry lever enda.
Han lever enda. Jeg bare, "Ok, sånt skjer,
men ettersom tiden går, og sekundene går
ser Larry mye bedre ut, han får liksom en farge tilbake
som han ikke har hatt. Den var grå
men nå er den mer oransje.
Nå er han på beina igjen.
"Oi, Larry ser jævla bra ut. Hva skjer?"
Fem minutter til, og jeg spør dyrlegen om det er et problem.
Hun svarer, "Ja, absolutt." Og jeg bare, "Ja, ok."
Hun går ut og kommer tilbake et minutt senere.
"Beklager,
jeg ansatte en ny veterinærtekniker,
og teknikeren ga hunden din elektrolytter ved et uhell,
fordi hunden ved siden av var dehydrert
og vi tok feil av medisinen."
Fortsetter, "Det går bra. Jeg har riktig medisin her.
Han dør på sekunder."
Jeg sverger,
så snart hun satt inn den medisinen,
døde han momentant.
Det var som om en snikskytter
skjøt ham i hodet. Øynene ble helt sorte,
sjelen gikk til himmelen, og jeg hadde en Baconator i hånda kl. 1.59.
Den var helt fantastisk. Tusen takk, dere!
Dere er best. En skikkelig flott gjeng.
Alle snakker om dere backstage. Alle elsker dere.
Vi vil bare si det. Forplikte oss.
Denne komikeren er unektelig hylende morsom, jeg elsker ham.
Mine damer og herrer, ønsk Lil Rel Howery velkommen.
Hva skje her da?
Netflix er en jævla spøk!
Jeg har hele jeans... La meg si noe.
Jeg ser eldre ut nå. Jeg er i 40-åra,
og det er dette vi gjør,
vi setter sammen en masse dritt som ikke gir mening.
Jeg har jeans jakke og bukse, og hvit hatt.
Dette er et ordentlig pappaantrekk.
Jeg er den kule faren. Dere vet hvem.
Jeg har en 13-, 12- og femåring.
Jeg vet det.
Det artige er at da jeg var en yngere forelder,
prøvde jeg å gjøre alt riktig.
Nå bryr jeg meg faen ikke lenger.
Vi var på en sånn hoppeting og femåringen min
hadde akkurat tisset i det. Vi gikk.
Skjønner dere?
Jeg skiftet ikke, vi bare gikk.
Han lakk hele veien. Ingen så noe.
"Kom igjen, alle sammen."
Faen!
Jeg hater å være pappa på nytt.
Bære bilstolen.
Ingen sier hvor tungt det er
å bære et menneske med én arm. Det er dumt.
Og jeg bryr meg ikke en dritt, jeg bærer så lenge de sitter fast,
på best mulig måte. Om de så er opp-ned.
Nei, jeg vil ikke i fengsel. Han sitter fast.
Så lenge han ikke faller ut, er det bra.
Datteren min er 13 år, hun er faen meg tenåring.
Hun har fått mensen.
Det skjedde hos meg. Jeg håpet...
"Faen, det måtte jo skje hos meg."
For jeg er jo skilt. Det var min tur, og jeg bare,
"Vent nå litt, hvorfor i...?
Jeg er ikke klar for dette." Er du med?
Jeg prøvde mitt beste, men jeg visste ikke hva jeg skulle kjøpe.
Jeg bare kjøpte alt.
Jeg visste ikke hva.
Damen spurte meg, "Samler du, eller?
Hva skal du med de ulike størrelsene?
Hva er det du driver med, mister?"
Jeg anter ikke.
"La meg få det som absorberer mest."
Vi er så dumme, ikke sant?
"Ta det som absorberer mest."
Jeg legger det på bordet. "Eh, pappa,
dette er til bestemor, jeg vet ikke...
hva du tror jeg driver med. Jeg er 13 år."
"Du vil ikke ha den som absorberer mest?"
Sønnen min var med, og han var også forvirret.
Vi så på alt, og jeg tok alt ut av eksen,
han lekte med... "Sett fra deg den dritten."
En lyssabel.
Men han sa: "Pappa, vet du hva?
Jeg vil ha den bestemortingen."
Jeg har tenkt på det.
Så lite tenker gutter.
Små jenter vil ikke at noen skal vite at de har mensen.
Du vil ha noe som skjuler det.
Små gutter er ikke noe. Hvis de hadde mensen,
ville de vist alle det og bruke det største som er.
"Ja, jeg har fått mensen, hva snakker du om?
Dere må kjøre meg hjem.
Jeg har mensen.
Jeg er sulten, trøtt, null fokus. Jeg er helt ute av det!"
Jeg lærer for mye om kvinner fordi jeg har en 13-åring.
Vi handler brystholdere og sånn.
Visste ikke at det handlet om ryggen.
Dere trodde lenge at det handlet om pupper. Men, nei.
Nummeret handler om hvor bred ryggen er.
Ser du en dobbel-D, så er det ikke puppene,
da er hun bred over ryggen.
Bare så dere vet det.
Rart. Jeg glemmer stand-upen.
Du begynner å tenke,
"Faen, jeg må finne ut av en Legoland-situasjonen."
Du har unger på 13, 12 og fem år, og femåringen er for liten til alt.
Da kan ikke jeg gjør en dritt.
13- og 12-åringen får ha det gøy,
de storkoser seg. Jeg passer på minstemann.
Unnskyld, det er mitt barn, men...
Vi gjør noe våggalt. En bro eller noe,
en dum bil som går dritsakte.
"Pappa, vi kjørte berg-og-dalbane."
"Hold kjeft. Faen ta dere."
Ja, sånn er det.
Sønnen min på 12, han er min beste venn,
han eldste, han ligner meg,
og jeg elsker sånt. Jeg elsker at han likner meg.
Var han ikke sønnen min ville vi vært bestevenner.
Hvis vi var like gamle...
Derfor kan jeg ikke alltid hjelpe.
Skjønner? Han går gjennom...
12 år gamle gutter går noen ganger
gjennom en rar, stinkende periode.
De vasker seg ikke godt nok i ræva.
Og moren hans ringte og sa jeg måtte snakke med ham,
han bryr seg ikke. Kler på seg møkkete klær
det er vanskelig å være bestevenn når han lukter sånn.
"Vi må snakke, gutt."
Du prøver å spille spillet en stund.
Små vitser. "Dette er gøy, sant?"
Mamma sier du har mugne baller.
Kan du vaske deg så trenger vi ikke snakke om det igjen.
Jeg har kjøpt nye sokker til deg. Slutt å bruke de samme.
Det var det. Jeg er ferdig nå.
Tusen takk. Jeg heter Lil Rel Howery.
Applaus for Lil Rel.
Dere er et bra publikum,
Jeg ville bare takke familiene våre
som gjør oss til dem vi er, og gir oss alt dette materialet.
Applaus igjen for Chris DiStefano.
-Se så fin du var. -Ja.
Hva skjedde? Nok om det. Ron Funches.
Applaus for Christina P.
Jaye McBride.
Åh, Jaye, du er søt.
Rachel Feinstein.
En gang til for Lil Rel Howery.
Dere er så søte.
En gang til for alle. Takk, og god natt.
Er det ikke gøy at vi har kjent hverandre i årevis?
Vi vet virkelig ingenting.
Vi vet ikke noe om hverandre.
Vi snakket om hvor vi vokste opp, men vi fulgte ikke med.
Jeg har lært så mye av å snakke med andre komikere.
De som gikk på skolen. Jeg vet ingenting.
Sønnen min skrev en sketsj og den var veldig morsom.
Og han disset meg samtidig.
"Pappa, du skal være med i sketsjen,
og jeg vil du skal
gjøre den stemmen fra filmene.
Da du høres litt ut som du gjør på ekte."
Ja.
Så lett er det!
Tekst: Kari Bence