Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Volkan, er du klar? -Bare fikser håret.
VOLKAN YAMAN OGSÅ KJENT SOM APACHE 207
For meg er Apache den fødte superstjerne.
Han slo utrolig mange rekorder.
27 GULL, 7 PLATINA, 1 DIAMANT STRØMMET MER ENN 2 MILLIARD GANGER
I 2019 OG 2020 VAR HITSANGEN HANS "ROLLER" DEN MEST SUKSESSRIKE TYSKE SANGEN
Han er en av få artister som er hele pakka.
Han klarte å forene sjangere og ulike målgrupper.
Alle sammen.
Mamma hører på ham. Tidligere Eurodance-fans ville sunget:
Jeg vil være elskeren din...
Ingenting er bedre enn noen som er vellykket,
men representerer rapkulturen, og det gjør han bra.
Han tok over den tyske rapscenen på et blunk.
Han solgte ut stadioner på få minutter som nykommer.
Hva mer er det å si?
STADIONTURNEEN HANS I TYSKLAND BLE UTSOLGT PÅ 16 MINUTTER.
DEN MÅTTE UTSETTES TO GANGER.
Det er noe der.
Hvor?
Klipte du det selv?
-Synes det? -Nei, absolutt ikke. Ser bra ut.
La oss komme i gang.
ÉN TIME TIL HANS FØRSTE SOLOSHOW
Hva skal jeg si? Tiden er endelig inne.
I kveld har jeg mitt første soloshow. Live.
Gutter, moroa er over. Nå skjer det.
Foran tusenvis.
Apache, baby!
Og dette er på 24-årsdagen min.
Det går bra, gutter.
Jeg vet at gull-, platina- og diamantplatene ikke vil hjelpe meg der.
Ikke de 2 milliarder strømmingene.
Om du ikke opptrer bra for fansen din, kan alt raskt gå over.
Sånn er det bare.
Hva gjør Lamborghinien her?
Hvilken jævel kommer til festivalen i en Lamborghini?
Vi gjorde noe feil.
Og ja, i kveld er kvelden.
Live.
Foran mitt eget publikum.
Jeg har det bra, bror.
Alene for første gang.
Jeg er klar.
Det var dette vi drømte om, bror.
Apache!
APACHE STAYS APACHE
Ja, så hvorfor en dokumentar om meg?
Dette er nok den mest ekstreme perioden i livet mitt.
All suksessen og forventningene er nå på topp.
Når du stiger så raskt på så kort tid,
forblir ingenting normalt.
Apache
I tre år har det vært som ekstase uten stans.
Jeg forstår fortsatt ikke helt hva som skjedde.
Det var som å være i en tunnel, og derfor var jeg stille.
Jeg følte ikke at jeg kunne si noe som ville hjelpe folk.
Målet mitt med denne dokumentaren er å gi noe videre til folk.
Det jeg opplevde de siste tre årene, var sprøtt.
Dette er mitt første intervju.
Ja.
FEM MÅNEDER IGJEN TIL DET FØRSTE SOLOSHOWET
Sånn.
Er de mørkere allerede?
Ja.
Oi, de er mørke. De var klare for et øyeblikk siden.
Å skjule øynene mine var ikke en kunstnerisk idé.
Det bare ble sånn.
Jeg skal sjekke på badet.
Det var ikke ment å være et kostyme. Det er bare meg.
Jøss...
Det ser kjempebra ut.
Fargen er helt vill.
Jeg er så glad akkurat nå.
Kule å se gjennom.
Ta en titt!
Jeg lot ikke håret gro på grunn av musikken.
Jeg har hatt langt hår i ti år.
Ganske kule.
Vi trengte ikke tenke på artistnavnet mitt Apache.
Skikkelig kule.
Det var kallenavnet mitt. Moren min kalte meg det.
Helt syke.
Det samme med brillene.
Jeg føler meg bedre med solbriller.
Øynene er vinduene til sjelen.
Og jeg vil kunne bestemme hvilke deler av sjelen min folk får se.
Det er tingen.
Volkan har alltid vært en uvanlig fyr.
Noen ganger kritiserte jeg det.
HAKAN YAMAN ADMINISTRERENDE DIREKTØR I FEDER MUSIK
Jeg sa: "Hold det enkelt og normalt."
THEODOR-HEUSS VIDEREGÅENDE SKOLE
Det er Apache!
Klesstilen hans var uvanlig.
Jeg har spurt meg selv hvordan han kunne ha en vanlig jobb en dag.
Det lurte jeg på.
-Kan jeg klemme deg? -Så hyggelig å se deg.
Har du blitt enda høyere?
-Nei da. -Tjukkere.
Vi har gått på samme skole siden femte klasse.
Volkan var alltid flink til å lære.
Han hadde en ryggsekk på skolen.
JOHANNES GÖTZ ADMINISTRERENDE DIREKTØR I FEDER MUSIK
Men sekken var tom.
Det var kanskje en notisblokk og en penn, om noe.
Jeg kom meg også lett gjennom skolen,
uten å måtte prøve for hardt.
Det var nok derfor vi kom overens, fordi vi hadde samme tankesett.
Hallo. Hvordan går det?
Hallo. Så mange kjente fjes.
-Hallo. -Husker du meg?
Selvsagt, vet ikke hvordan jeg skal oppføre meg nå.
Så mye autoritet på ett sted.
-Vi ville si hei. -Så hyggelig.
Så søtt.
Lærerne syntes alltid at Volkan var en hyggelig fyr.
Til tider skulket vi mye, men når det gjaldt, leverte vi.
Jeg tror det var derfor lærerne tilga ham.
Jeg lærte deg musikk, og så valgte du kunst.
Alle spør: "Var han flink i musikktimene?"
Jeg tok ikke kunst fordi jeg ikke likte musikk.
Jeg hørte at kunst var lettere.
-Ja, det går bra. -Jeg ville bare bestå.
Det ordnet seg til slutt.
Ja, alt er bra.
Som rapper vil de at du skal si
at de alltid mobbet deg og sånt på skolen.
Men jeg kunne ikke fortelle en sånn oppdiktet historie.
Ja.
Det er fint å være her igjen.
Mye som minner meg om gamle dager.
Så hyggelig.
Johannes er fremfor alt min beste venn.
Mye har endret seg, men Johannes har forblitt min beste venn.
Det sier mye om ham.
Jeg har bare gode minner.
JESSICA PFAFF LÆRER
De tiltrakk seg aldri negativ oppmerksomhet.
-Snarere tvert imot! -Godt sagt.
-Ja. -Men det er viktig.
For som hun sa, var vi i en alder der man befinner seg ved et veiskille.
Enten tar man den rette veien og gjør noe ordentlig,
eller så går det skeis.
I nabolaget vi er fra og vokste opp i,
har alle en tendens til å ta det de tror er en snarvei.
Eller feil vei.
Og det faktum at vi ofte kom på skolen kledd i treningsdresser,
men ikke ble møtt med fordommer
og ikke ble mobbet...
Vi har ikke den typiske historien.
Vi ble støttet. Det er jeg glad for.
Og du opptrådte på skoleballet.
Det var nok den siste gratiskonserten.
Elevene og lærerne visste det ikke da.
Men han sang på ballet.
Da jeg hørte det, tenkte jeg: "Jøss, det høres veldig proft ut."
For hele meg
Elsker hele deg
Elsker dine kurver og kanter
Alle dine perfekte
Gi meg alle dine lyter
Jeg gir mitt alt til deg...
Jeg visste at jeg ikke ville dumme meg ut på scenen.
Men da jeg så hva det gjorde med folk,
fylte det meg med energi.
Og jeg tror definitivt det påvirket meg underbevisst.
Det ga næring til min higen og ambisjon
om å klare det.
Da jeg begynte å skrive,
skrev jeg bare rap-tekster.
Vennene mine syntes de var kjempebra.
Broren min sa: "Ikke dårlig, men jeg ville ikke fremført dem offentlig."
Jeg var ikke entusiastisk i starten,
som: "Ja, la oss gjøre dette."
Jeg hadde andre meninger enn de andre.
Jeg mente at risikoen for å mislykkes var stor,
og å bære hele byrden med å forsørge familien alene
ville blitt for mye.
FØRSTE SOSIAL MEDIEPOST
De sa de liker meg...
Jeg visste at jeg kunne synge
og skrive.
Jeg ønsket å kombinere dette
og skrive sangtekster.
Og bruke rap-partiene med hensikt.
Uansett hva Apache rapper, elsker de...
Så fremførte jeg det for broren min, og han sa:
"Ok, dette har et stort potensial."
Det var da vi begynte å planlegge.
"Hvordan skal vi finansiere dette?
"Hvordan planlegger vi dette? Hvordan lansere, og på hvilke kanaler?"
Apache 207, videoopptak.
Apache er en gjeng, og jeg er medlem.
Til vår første video
brukte vi rundt 130 euro på IKEA.
Vi valgte IKEA fordi det er enkelt å returnere ting der.
Så, hvor skal vi?
-Pante flasker. -Hvorfor det?
Skrape sammen de siste euroene til videoen.
Vi tømte bagasjerommene og hentet ting fra kjellerne.
Jeg tror Volkan var i en god situasjon.
Folk tok regelmessig fri og ofret ferier.
Bordene er satt opp. Jeg gjorde alt. Vakkert.
Med mye hardt arbeid, hjelp fra venner
og sterk vilje gjorde vi opp for det lave budsjettet.
Å lage videoen var et viktig element. Alle jobbet med den.
Den kostet rundt 400 euro totalt.
Eller kanskje 350 euro for den første musikkvideoen.
Da vi bestemte oss for å starte denne karrieren,
tok vi det seriøst.
Vi ønsket å heve oss til toppen fra starten av.
Bror, Jonas ringte meg nettopp. Minnekortet hans er ødelagt.
Klippene til Famous er tapt.
Vi må filme på nytt på én dag.
Vi gjør det her. Ghetto, ett-opptak-stil.
Apache er gjengen Og kjedet mitt er av gull, Apache
Den drita fyren som spyr Inn i folkemengden, Apache
Og han rocker fremdeles scenen På slutten, Apache
De kaller ham Den nye David Hasselhoff, Apache...
Den gang hadde vi driv,
og sangen tok umiddelbart av.
Og Volkan klarte
å få 2000 klikk på YouTube den første dagen.
Etter to uker tror jeg vi kom til 19 000.
Og veldig raskt hadde videoen
blitt sett 500 000 ganger.
Trenger ikke si Han ikke drar fra nabolaget
For litt mer penger I lærpungen...
Folk la merke til at det var en ny artist.
Med 500 000 visninger, langt hår og solbriller. Gal fyr.
Apache!
Apache
Aldri hørt noe lignende.
Det er rap, høres litt ut som Falco,
og tysk new wave fra 80-tallet. Jeg vet ikke.
Eurodance og sånt. Men det er jævlig kult!
En to meter høy tysk-tyrkisk fyr med langt hår som kaller seg Apache.
Vår første hit...
Jeg tror alle vil si at det var Roller.
Men jeg vil ikke undervurdere grunnlaget som Kein Problem
og Brot nach Hause la.
Verste...
De la grunnlaget som lot Roller ta av.
Din jævel, din drittsekk
Du er mye, men ikke en mann
Apache, gangsteren
Som danser nå og da
Dere hurper, dere horer Vil ha stress, men kjenner ikke Mannheim
Går alene med jenta mi I byen, jobbet for denne statusen
Jeg driter i hva du driver med Ditt blikk, din historie kjeder meg...
Følelsen man får fra ham
er en viss karisma.
LOREDANA RAPPER
Han skulle bli en stor stjerne.
Og mamma, hvis jeg ikke kommer hjem
Ikke gråt, jeg forsørger deg
Jeg forsørger deg...
Jeg elsket Brot nach Hause. Spilte den i hjel.
Det var den første sangen jeg virkelig...
...spilte igjen og igjen hjemme.
Alle liker den visst, ikke bare hiphop-fans.
Ikke gråt, jeg forsørger deg
En gang var jeg på en klubb i Berlin,
og alle sang med der med en utrolig innlevelse.
Jeg hadde aldri sett det i en klubb før.
I det intense øyeblikket innså jeg at dette er enormt.
Vi begynte å leke oss med klisjeer
og skapte andre stemninger og temaer.
Kjører gjennom byen min
Gir faen, 200 km/t
For alt jeg sier...
Han var den første som våget
å fremføre musikk med bilder og lyder
som kan bli sett på som latterlige
av det tyske hiphop-miljøet.
Men han klarte det.
Det krever selvtillit. Det var så vanskelig.
Han er ikke en klovn. Han driver ikke med komedie.
Han er jævlig seriøs. Jeg nyter det.
Hans mest suksessrike sanger har alltid rask rytme.
Disse hadde 80-tallselementer
hvor han bruker stemmen.
Det gjorde ham populær.
Jeg vil ikke si at han er en rapper eller en sanger.
JUMPA PRODUSENT
Han er en kunstner. Ikke sett ham i en bås.
Volkan skriver de fleste videomanusene selv.
JUH-DEE PRODUSENT
Ikke mange er kreative nok til å få disse ideene.
Hvorfor gjør du dette mot deg selv?
Du sier du klarer deg, men hvor lenge?
Han var kjempekul og overraskende.
Det var svært interessant...
SUENA PRODUSENT - ROLLER
Vi skjønte at dette kunne bli stort
da vi var i studio med ham.
På dette tidlige stadiet
LUCRY PRODUSENT - ROLLER
var det imponerende å se
at han visste hva han ville.
Han visste også
hva som fungerte og hvordan jobbe mot det.
Han hadde god peiling på det.
FIRE MÅNEDER TIL DET FØRSTE SOLOSHOWET
Gucci-belte.
Der er det.
Hva?
Seriøst?
Denne koster 140 euro.
Det er bare en svart trøye.
Kom igjen.
Vi diskuterer dette etter innspillingen, min venn.
Vi har bare lånt den. Det går bra.
Du vet at en av managerne mine er schwabisk.
Du kan ikke gjøre det.
Vi hadde ti hiter som ble nummer én,
syv av dem på rad.
Jeg tror det bare skjedde én gang på 70- eller 80-tallet.
Jeg pleide å få gåsehud når jeg så noen andres gullplater.
Nå lurer jeg på om vi har 14, 15 eller 16.
Volkan har allerede vunnet den tyske musikkforfatterprisen to ganger.
Det ser ikke dårlig ut for hans tredje år heller.
GEMA ønsket et bilde av oss som feirer.
Så jeg sendte dem et bilde hvor jeg...
...holder dem sånn.
Og fikk tatt et bilde som dette.
Får jeg en tredje, henger jeg den ned her.
Vi vant den med Roller, to år på rad.
Den var en hit to år på rad.
Det var ikke for to forskjellige sanger.
Hvorfor er hodet mitt føkka? Hodet sprenges
Gucci-sandaler, bruker dem på trass
Likevel kopierer de meg Kan ikke tro det
Kjære Gud, takk for at du beskytter meg Når jeg kjører scooter
Når jeg kjører...
Jeg kom tilbake etter en pause, og loopen var satt.
Tilfeldigvis gjentok den: "Apache forblir Apache."
Og da visste jeg det. "Ok, her har vi det."
Det er øyeblikket.
Apache forblir Apache
Apache forblir Apache...
Da vi nådde nummer 1 første gang,
delte vi fortsatt et rom med venner.
Det var egentlig et enkeltrom.
Toppen av listene!
Jeg føler meg så dum når jeg snakker om fortiden
som en rockestjerne som ser tilbake på karrieren sin 30 år senere.
Det var ikke så lenge siden.
Du kan ikke komme høyere enn der han var.
Jeg tror det var toppen av tysk rap.
Kompis,
det er det kuleste man kan bli.
Alle vi artister ønsker det.
Å være der oppe og nå den toppen.
Men å bli der?
Vet ikke hvordan det gjøres.
Jeg vet ikke om det er mulig å nå et større publikum i Tyskland
med språket i musikken min.
Jeg tror de fleste
har hørt musikken min.
De som tar den, tar den.
Man kan ikke tvinge det fram
bare for å gjenta tidligere suksess.
Jeg vil ikke være pessimistisk.
Men å tro at det fortsatt er mer rom for vekst...
...blir feil, tror jeg.
Arbeidet fortsetter. Han prøvde ikke bare å gjenskape Roller.
Han har høye standarder.
Han sa: "Dette fungerte, men jeg vil utvikle meg.
"I beste fall kan jeg gjenta suksessen,
"men med et annet lydbilde."
Han er en av de mest suksessrike artistene i Tyskland.
Selvfølgelig vil man opprettholde suksessnivået.
Men det er ikke mulig. Ingen kan gjøre det.
Det er frykt for at alt kan være over i morgen.
Og det kan skje.
Hvis du oppnår så mye på så kort tid,
forblir ikke noe normalt.
Det er så uvirkelig at jeg ikke kan sette ord på det.
Når de første strålene kommer Gjennom vinduet om morgenen
Og kiler nesen din Mens du sover, du nyser...
Jeg har nådd toppen profesjonelt.
Økonomisk har jeg oppnådd alt jeg drømte om da jeg var liten.
Hei, hva skjer?
Jeg finner glede i å huske hvor jeg kommer fra. Hva mamma lærte meg.
Jeg vil fange det i tekstene mine.
I refrenget på Fame synger jeg:
"Mamma, se, sønnen din klarte det. Du ble millionær over natten."
Det er den vakreste linjen.
Hei, hva skjer?
Mamma, se, sønnen din klarte det
Du ble millionær over natten...
Du skjønner hva det betyr.
Det som er mitt, er ditt nå, på samme måte som ditt var mitt da.
Jeg får gåsehud hver gang jeg framfører den.
Og når mamma er i nærheten og gjemmer seg.
Det er litt av et øyeblikk.
Mamma.
Takk for alt.
Du stilte opp.
Du forsørget oss uten en far.
Du støttet oss alltid. Takk.
Jeg er takknemlig for at moren vår viste oss at man ikke får noe gratis.
Hun lot oss få ha frihet.
Til en viss grad, selvfølgelig.
Og hun ga oss mye kjærlighet.
Ja.
TRE MÅNEDER TIL DET FØRSTE SOLOSHOWET
Vi ble født i Mannheim.
Vi flyttet til Ludwigshafen da vi begynte på skolen.
I Gartenstadt, i gaten Abteistrasse.
Hvis du skulle kalt noe en getto, ville jeg kalt dette en getto.
Det er et høl.
Understreket av det faktum at ingen familie
av tysk herkomst har bodd der på flere generasjoner.
Vi var de første derfra som besto opptaksprøven til universitetet.
Det er den typen nabolag.
Når jeg blir bedt om å se tilbake, må jeg si at vi var ordentlig fattige.
Ordentlig fattige.
Så fattige at vi gikk på McDonalds
for å dra nytte av gratis påfyll
og få en cola ved å ta en brukt kopp fra et brett.
Jeg vil ikke fortelle en overdrevent sørgelig historie.
Det er bare for å gi et eksempel.
Vi hadde en vanskelig barndom.
Men ikke noe utenom det vanlige.
Jeg tror mange vokser opp sånn, men det var en vanskelig barndom.
Fra et familiemessig, økonomisk eller sosialt synspunkt.
Og også hvordan vi bodde.
Jeg husker denne som mye større.
-Ja. -Hva er dette?
Det er maks fire kvadratmeter.
Jøye meg.
Det er ikke så lenge siden vi bodde her.
Men det føles som en evighet.
Det får deg til å innse hvor mye livet har endret seg.
Jeg var bekymret for min lillebror.
Folk vi kjente satt i fengsel.
Og narkotikabruk var overalt rundt oss.
Det var overalt.
Man blir konfrontert med det hver dag, og alt som trengs, er et ja eller nei.
Dette var rommet vårt.
Ja.
Hvor lenge? Tjue år?
Nitten eller tjue.
Ja, 19 år.
Vi var alltid nære.
Jeg sov ofte halve natten i min brors seng.
Vi har tapetsert selv.
Husker du det?
Vi hadde alltid lange samtaler om kvelden.
Veldig lange.
Og vi diskuterte intense ting.
Ofte måtte vi si:
"Dette er siste setning, så stopper vi."
Her var skrivebordet for to der du aldri jobbet.
Vi hadde et skrivebord som gikk fra ende til ende.
Med to stoler.
Bare i tilfelle vi begge måtte gjøre lekser samtidig.
Men jeg gjorde aldri lekser.
Og dessuten
gjorde jeg nesten ikke skolearbeid, i hvert fall ikke her.
Jeg brukte mye tid der.
Hakan var som en far for meg.
Han er absolutt et forbilde.
Utrolig.
Han har et hjerte av gull, og han var som en far.
Når Volkan kaller meg et forbilde, får jeg lyst til å leve opp til det.
Det er også fordi vi hadde en mor
som ofret alt for oss i årevis.
Vi ville vise vår takknemlighet.
Nå tok dere meg.
Vaktmesteren bodde her.
Vi pleide å hoppe ned trappene, og hun klaget på det.
Med en unik italiensk aksent.
En kvinne med mye klasse.
-Her nede klippet jeg hår. -Mye hår.
Jeg klippet mye hår.
Hva skjer, venner?
I dag er du den heldige.
Etter min veldig lange pause får du en hårklipp av meg.
La oss sette i gang.
Skal jeg barbere en dragekontur?
Eller en Nike-logo?
Det ville vært kult.
Det var sprøtt. Fredagene og lørdagene var travlest.
Til langt på natt.
Klippe hår under flimrende lys.
Det var livet mitt.
Hva skjer, kompis? Er du neste?
Jeg hatet å klippe håret ditt.
Jeg bare køddet med deg.
Jeg er så opprørt akkurat nå.
Han pleide å kødde med meg. Han bryr seg så mye om håret sitt.
Utrolig, kompis.
Hvordan går det? Har du fortsatt A7-en?
-Ja, kompis. -Kult.
Jeg fikk meg nylig en garasje her.
-Kult! Her? -Ja, kompis.
De river ned alt sammen, ikke sant?
Ja, jeg må ut herfra.
Jeg tror jeg er den siste som drar.
-Jeg må gå. -Ha det, kompis.
-Vi ses, kompis. -Ta vare på deg selv.
Ha det.
Det føles som årevis siden.
Johannes var her alltid.
-Sant. -Alltid.
Jeg kom alltid etter skolen med Volkan.
Og jeg bare satt her hele dagen.
Sant.
Ser bra ut.
I starten klippet han fortsatt hår.
Vi gjorde det for en liten krets.
Det ble slutt på det.
Det funket ikke lenger.
Det er alltid ulemper.
Vi var en del av dette nabolaget,
40 til 50 tenåringer som spilte fotball sammen.
Vi bokset og kjempet mot hverandre,
ble venner igjen.
Vi spiste sammen, pantet flasker sammen,
kjøpte godteri og andre ting på supermarkedet.
Og så blir man voksen og gjør ikke det lenger,
eller trenger ikke.
Jeg...
Jeg savner bare ungdommen min.
Det er det man savner mest.
Og det er tingen.
Om vi i det minste hadde visst...
Uansett hvor fantastisk det er nå,
eller hvor heldige man kan si at vi var, noe som også er problematisk.
Mange vil si
at man skal være fornøyd med det man har,
fordi andre har det verre.
Det er veldig problematisk å sammenligne flaksen sin
med andres uflaks.
Å gjøre den avhengig av det. Det er det dummeste noensinne.
Når man er på turné,
er man i bunn og grunn en hjemløs rik mann
som bor på rene, fine hotellrom.
Det er en tom boble. Det er ikke noe liv i den.
Dette... Dette har liv.
Minner overalt.
Ja.
Jeg kan si at jeg har det jeg alltid har ønsket meg nå.
Men det innebærer også litt melankoli,
og jeg synes at livet mitt var finere da.
-Kompis, blir du med? -Nei, jeg blir her.
Jeg vil sove her i dag. Jeg kan ikke gi slipp.
Det er vanskelig.
Som sagt er det noen emosjonelle øyeblikk
hvor man tenker at det ville vært kult å få tilbake det gamle livet.
Men man kan ikke trykke på en knapp og reise tilbake.
Og om det var som den gang, ville jeg savnet dette livet nå.
Det er saken.
Jeg spiste middag med ei jente.
Hun hadde schwabisk dialekt. Det var så sexy.
-Tent? -Ja.
-Utrolig! -Og hun var vakker!
Hun var vakker.
Og hadde en sterk schwabisk aksent. Så pirrende.
Så jeg sa: "Jeg skal arrangere en fest i helgen."
Og dagen før den skulle være, spurte hun:
"Hva med festen?
"Du sa at det var fest i morgen."
"I morgen er det fest?" Å nei.
-Jeg sverger, bror. -Utrolig.
Det første jeg hørte av ham,
var en sang noen sendte meg på WhatsApp.
Det tok meg omtrent
BAUSA ADMINISTRERENDE DIREKTØR I TWO SIDES
et halvt eller ett minutt før jeg visste
at jeg ville gi ham kontrakt.
Jeg skrev til Lucas umiddelbart.
Han ble også overrasket.
Han hadde aldri sett meg reagere på denne måten før.
De hadde baller. Jeg hadde gått inn og sagt:
"Hei, jeg heter Lucas.
"Jeg har et selskap hos Sony med Bausa.
"Jeg er manager for Bausa, KMN, Loredana og Reezy.
"Hva skjer?
"La oss snakke, send meg sanger."
Og han sa: "Nei, men vi kan komme en tur."
"Vi kjenner deg ikke og sender ikke en demo."
Han sa: "Jeg mente det ikke sånn."
Lucas er en god lærer.
Lucas kom til meg og sa:
LAURA HEID ADMINISTRERENDE DIREKTØR I TWO SIDES
"Det er en ny fyr. Alle vil gi ham kontrakt.
"Jeg vil absolutt ha ham.
"Men jeg vet ikke om vi kan konkurrere
"fra et økonomisk perspektiv."
Jeg tror guttene alltid ønsket å vite hvem de jobbet med.
Det var tydelig at de verdsatte å ha gode relasjoner.
Jeg synes vi kom godt overens med en gang.
Og jeg tror det var derfor han bestemte seg
for å jobbe med oss.
Men ja, ingen sanger ble sendt.
Two Sides tok seg av de økonomiske ressursene.
Det var ikke mye i begynnelsen,
fordi det var en nykommerkontrakt.
Men vi fokuserte ikke bare på pengene.
Den enorme tilliten Lucas og Two Sides viste oss, var veldig viktig.
Det er imponerende når noen som Volkan,
som kommer fra ingenting,
ikke tar de raske pengene,
men holder på visjonen sin og står ved den.
For oss var det som å finne en Ronaldo eller en Messi.
Jeg hørte den sangen du laget, Frühling.
For en fet sang du har laget. Så kul.
Det er ikke 20 år, men du har vært aktiv mye lenger enn meg.
Å fortsatt ha så mye ambisjon etter alle disse årene
og skrive en sånn sang, det er kult.
Jeg må si at det er mer som om den kom tilbake.
Ja?
Jeg tror du er i en fase akkurat nå
hvor presset for å lykkes
forpurrer alt litt.
Dere jobbet veldig hardt.
Det er...
...vanskelig å forstå for utenforstående.
Hvor vanskelig det er og hvor mye energi det krever.
Men det går over.
Så crewet har hørt samtalen vår?
-Ja. -Snakker jeg om horer og kokain nå?
-Kan de kutte vekk det? -Vi kan kutte det.
Kutt!
Den første inn på arenaen...
Han veier 110 kilo.
Dette er
Apache!
Vi er begge perfeksjonister.
Vi jobber hardt for å få en best mulig sang.
Veldig omhyggelige, og forelsket i detaljer.
Vi fortsetter til det er perfekt.
Vi trengte tre forsøk på Madonna,
en sang på albumet mitt.
Som sagt var vi ikke fornøyde med den.
Og så hadde vi denne Madonna-økten.
Og det skjedde som et smell. Det var magi i rommet.
På slutten av en veldig lang kveld var sangen ferdig.
Denne sangen var rimelig vellykket.
Det var den mest vellykkede tyske sangen i år.
Og den kuleste videoen.
Så situasjonen med stuntmannen
som tar en baklengs salto fra kanten.
Like før det skjedde, kom Apache til meg og sa:
"Hei, hva med dette?
"Vi gjør et kutt, og plutselig er jeg blant publikum."
Han fikk ideen under opptakene.
Og det gjorde videoen enda bedre. Hysterisk morsomt.
Jeg tror kollegene mine hos Sony og teamet vårt
er stolte av å si:
"Det er en av våre."
Er det noe?
Mitt første minne om Apache
er faktisk en Instagram-post.
Samtidig sendte Lucas Teuchner
meg musikken hans.
Han ville vite hva jeg syntes.
Lamborghini.
Det er en sinnssyk bil.
Jeg syntes den var annerledes.
Først tenkte jeg at den ville forandre alt.
-Hva skjer? Godt å se deg. -Hva skjer?
Så ble jeg i tvil.
Jeg tenkte at den kunne overvelde folk.
Både musikalsk og estetisk.
For Patrick
er det viktig at han bare dukker opp i sin BMW i3.
Og det bør faktisk redigeres inn.
Det som er viktigere enn motorsyklene,
er at vi har sittet sammen på gulvet her.
Og snakket om kommende prosjekter.
Dette stedet er et slags tilfluktssted.
Det er viktig å anerkjenne
at han er under mye press.
Kontraktsrelatert press.
Det handler om å nå visse mål.
Selvfølgelig ønsker vi alle økonomisk suksess.
MALLORCA SPANIA
Ikke alle musikkøkter er like.
Selv om omgivelsene er perfekte.
Man har med seg en god produsent
og er i et herskapshus i utlandet.
Men noe virker feil.
Alt virker tungt. Hvert ord og hver setning.
BERKY PRODUSENT - MADONNA
Si meg, kan du ikke telle, hore?
Du sammenligner deg med meg
Din arv, 300 sanger
Apache...
Vi får til den siste linjen.
Det var bra fram til da.
Det er en feil å kompensere for mangel på kreativitet
med alkohol.
Dette har skjedd meg noen ganger.
Det endte alltid dårlig.
Min arv er ikke engang 40 sanger...
Loop de tre linjene, så får jeg den rette flyten.
Den stakkars produsenten må takle det.
Når du snøvler inn i mikrofonen.
Si meg, kan du ikke telle, hore?
Du tror du er på mitt nivå
Du sammenligner deg med meg
Din arv, 500 sanger
Vi har begge en milliard strømminger
Apache
Kompis.
Kompis, du er ferdig nå. Gå til sengs.
Mye å gjøre i morgen.
Ærlig talt.
At de forventer at vi skal slippe albumet så snart...
Jeg har gått tom for ting å si.
Jeg trenger én sang til, men jeg har ingenting.
Og du vet, hver gang
man lager ekte musikk,
føler man at man kutter av en del av seg selv.
Du gir bort noe av deg.
Man gir fra seg en del, men hvor mange har man?
Jeg vet ikke, men jeg vet
at om tre eller fire år eller så,
vil jeg ikke ta ukelange økter.
Og røyke en eller to pakker sigaretter om dagen.
Jeg vil ikke kutte av foten min på grunn av røyking eller noe.
Vi forhandlet hardt om ett album i året,
og vi kan ikke levere mindre enn det.
Hadde jeg visst at det var sånn,
ville jeg ha tenkt meg om to ganger.
Hundre prosent.
Jeg ville ha gjort det, men jeg ville ha tenkt på det.
Jeg ville ikke ha tenkt: "Så kult!"
-Nei. -Det er absolutt kult.
Men også så slitsomt.
Vanskelig.
Musikkbransjen er som å være en sel i en haitank.
Enten blir du spist eller så blir du en hai.
Det er ingen andre valg.
Alle vil ha en del av deg.
De sier: "Dette er standard, skriv under her.
"Disse avgiftene og lønningene er standard."
Så signerer du tre til fire kontrakter og står fast i fire til fem år.
På toppen handler det kun om tall.
Man trenger en god advokat og et godt team.
Apache har det, vet du.
For meg er dette den lyse siden av det hele.
Johannes er like viktig for Apache og Volkan
som privatperson som jeg er.
Han er like følelsesmessig engasjert i ham.
Det er imponerende hvor mye
vi allerede har opplevd til nå.
Og hvor nære vi har blitt.
Jeg er stolt over hvordan vi har klart det.
Å kombinere vennskap og jobb.
Jeg er vanligvis den resolutte,
og Johannes er den som kan ha lange forhandlinger
uten å miste roen.
Vennskapets første prøve
er når man er tenåringer som akkurat er ferdig med skolen,
og man er i ferd med å starte på voksenlivet.
Det er da de fleste vennskap bryter sammen.
Det er en vanskelig tid for mange vennskap.
Det er morsomt, for du minnet meg nettopp på det.
Vi har sagt at årene i musikkbransjen er som hundeår.
Ett år i musikkbransjen gjør at man eldes sju år.
Om du ser på Johannes for fire år siden, ser det ut som det er 15 år siden.
Det samme med Volkan.
Det beste som kan skje deg som artist,
er å ha en bror som er en god manager.
I tilfeller der broren din er en dårlig manager,
gjør han det bare fordi han er broren din.
Apaches beste venn
og broren hans utviklet gode manager-egenskaper.
I begynnelsen av karrieren diskuterte vi hvem som tjener hva.
Johannes og jeg sa ikke at vi var managere.
Vi visste ikke hva vi gjorde, og kalte oss ikke managere.
Det var bare klart for oss at vi ville gi alt.
De gjorde ting når vi ikke hadde noen garanti for suksess.
De viste meg at de virkelig er med.
Det er mange tvilsomme folk i tysk rap.
Strategien vår var å unngå gangster-greiene,
og sikre at vi ikke sto i gjeld til noen.
Selv om vi kunne hatt bruk for dem,
tok vi ikke imot tjenester.
Det Volkan og Hakan gjorde, var smart. Og jeg kan bare anbefale
det samme til enhver rapper som ønsker å lykkes.
Ikke ta imot tjenester.
Jeg vet fra andre rappere hvor vanskelig det kan være
når noen gjør deg en tjeneste og tror de eier deg.
Når man så smått blir en stjerne,
kommer det tilbud om å låne deg penger, steder og biler.
De ønsker å spandere dyre måltider.
Noen forstår ikke det.
Og jeg forstår hvorfor de ikke forstår det.
"Hei, han er en venn av meg."
Ja, kompis. Jeg vet det.
Og det kommer til å bli problemet.
Det er det samme med seriøse selskaper.
Ikke ta imot gaver.
Et stort selskap gir ikke mer enn 40 euro i året.
Jeg jobbet med tilsyn.
Hvis du tar en Ferrari som har en leieverdi på 3000 euro per dag,
vil de selvfølgelig be om noe til gjengjeld.
TO MÅNEDER TIL SOLOSHOWET PLANLEGGING AV VIDEOSERIEN 2SAD2DISCO
31. juli 2020 ble Treppenhaus utgitt.
Det var mitt siste album. Og nå 2sad2disco.
Dette albumet er stort for meg.
Det har en annen stil. Det er litt mer melankolsk.
Man må virkelig fordype seg for å skjønne noen av sangene.
Videoene må gjenspeile det.
Ingen tidsånd varer evig.
Ingen trend varer evig.
Jeg tror han vet det.
Vi hører, ser og føler at han vet det.
Fordi han endrer tidsånden.
Selvfølgelig er det viktig at albumet blir vellykket.
Men på den måten jeg definerer suksess.
Det er det samme for meg om det blir en salgshit.
Jeg presser meg ikke.
Jeg vil ikke jage suksess for albumet.
Folk vil enten synes det er genialt eller noe dritt.
Nei!
Håper det smaker.
Ole, Dole og Doffen. Hva skjer?
De har spist for mange mark.
Volkan kan gjøre hva han vil her.
Det er et tilfluktssted for musikere.
Det er litt utenfor allfarvei, og ikke i en by.
Så han får være i fred her.
Vi har laget mange videoer her.
Vi filmet faktisk Angst her.
Mange sier at han ikke hoppet uti der.
MEHMET BULUT LYDTEKNIKER - ROCK'N'RENT
Han var uti, med hodet under.
Vi lo. Det gjorde ikke han.
Det er kaldt her ute
Fullt av vold
Ikke vær redd for meg...
Han er ingen diva.
I motsetning til mine forventninger til rappere.
Jeg har alltid trodd at heavy metal-typer
er tøffingene.
Han er egentlig en metalfyr.
Svogeren min ringte
og sa at han kjente en rapper som lette etter et studio.
Volkan sang noe med en gang.
Og jeg husker at jeg tenkte:
"Fy faen. For en flott stemme."
Dette er den hellige øvingshallen.
Ikke superhellig,
men relativt hellig for meg.
En dag spurte de om jeg ville være lydmannen deres.
Siden da har det vært mer enn bare jobb. Det er vennskap.
Vi øver her. Vi er ofte her.
Når vi har noen ideer, kommer vi inn hit og øver.
Vi prøver å gi Volkan
en følelse av trygghet.
COVID fortsetter å spre seg i Tyskland.
Regjeringen har forbudt arrangementer med mer enn 5000 mennesker.
Nyheter om avlysninger av arrangementer kommer hver dag.
Mannheim-artisten Apache 207 måtte avlyse sin utsolgte turné.
Jeg er på veien igjen
Må skinne
Men når du ser etter meg, er jeg her
Ring meg og jeg kommer...
Uten å ha turnert før, klarte vi
å selge ut en arenaturné på få minutter.
Det er en stor tillitserklæring fra fansen.
Vi vil gjøre alt for å møte deres forventninger.
Etter to år med salg av billetter og å måtte avlyse showene,
som er veldig irriterende for fansen,
og spesielt for ham som artist.
Fans er alt.
Det er derfor pandemiårene var så vanskelige.
Nesten ingen interaksjon med fansen.
Erkjennelsen av kunsten din mangler i det virkelige liv.
Ikke bare digitalt.
Ikke bare kommentarer på nett.
De er fine å lese,
men alle artister vil være enige i
at det beste er å spille live.
Jeg er på vei
Alene
Og alt jeg vil...
Han er en stor suksess og har aldri turnert.
Vent, mamma gjør dette.
Akkurat sånn.
Vi kan i det minste spille dette showet i Sveits.
Foran tusenvis av fans.
Det blir helt vilt, spesielt etter all denne tiden.
Apache er live, ikke sant?
Han blir helt vill live.
Det blir nok en eksplosjon.
Ok, jeg forstår. Ha det.
De vil plutselig ha ostekake.
Ikke tiramisu?
Vil du ha massasje?
Ja, sett det på.
Det masserer rumpa mi også.
PERSONLIGE ASSISTENTER
Sprøtt.
Har du handlelisten?
Det er to sider av berømmelse.
Man kan egentlig ikke gå ut offentlig alene.
Man er kjent, og kan ikke bare gå til Aldi.
Eller kjøpe melk for å lage kake eller gå på kino.
Det er alltid en mengde som følger deg.
Jeg vokste opp med Volkan.
Kom igjen, kompis.
Vi hadde det gøy i kjelleren i Ludwigshafen.
Hei, Tuna, jeg leser den opp.
"Burgerbrød, pepper, egg, hvitløk."
Ingen av oss er her fordi vi søkte på denne stillingen.
Men fordi han stoler på oss.
Musti er et godt eksempel på hvordan det er å jobbe med venner.
Noen ganger er jeg mild mot ham, men andre ganger er jeg for streng.
Han er litt som lillebroren min.
-Yo. -Yo, kompis.
Jeg kjøper burgerbrød nå, vil du ha sesamfrø på toppen?
Kjøp de amerikanske.
-Vet du hva jeg mener? -Amerikanske.
Ok, fant dem.
-Greit. Ha det. -Ok.
Det er egentlig ikke en jobb for oss.
Vi kommer veldig godt overens. Vi ler.
-Vi henger. -Det stemmer.
Hvorfor har jeg listen og handlevognen?
Slapp av, kompis.
Ser jeg pen ut?
Vi tar den.
Min feil, beklager.
Dommer! Bytte!
Ja, det er et aspekt av hva man ofrer for denne typen karriere.
Man kan ikke gjøre normale ting lenger.
Det kan virke for publikum som om det bare er...
"Å, stakkars. Han kan ikke handle."
Men det er mer et problem med spontanitet.
Det er et problem å bare ville forlate huset.
Det er et større problem enn man tror.
Hver dag vil noen ta et bilde med deg.
Bildet i seg selv er ikke problemet.
Det er humøret ditt.
Noen ganger er man trist eller ser forferdelig ut.
Og man har bare ikke lyst.
Det var en stor psykisk byrde for meg.
Definitivt. Jeg klarte virkelig ikke å takle det.
Og jeg tenkte ofte
på å gi opp.
Du er den beste.
Jeg har lenge vært fan.
-Virkelig. -Takk.
-Enda et? -Oss tre.
Jeg har...
Vet ikke om jeg burde si dette.
Jeg har hatt en parykk og kule briller det siste året.
Det funker ganske bra, må jeg si.
Jeg hørte det fra en manager i filmbransjen
som var i Berlin med Sharon Stone.
"Hun tar på en parykk og går ut for å feste."
Og jeg sa: "Seriøst?"
Jeg prøvde det, og det funker.
Noen ganger funker det. Når det ikke gjør det, er det pinlig.
Man står der forkledd.
Jeg var en gang i dyreparken.
Jeg var forkledd og tenkte: "Hva må jeg gjøre?"
I stedet for vide bukser, brukte jeg trange.
I stedet for å trekke dem opp, dro jeg dem ned.
Jeg hadde på meg alt dette.
Med en caps for å skjule håret mitt.
Likevel kjente et barn meg igjen.
"Du er Apache."
"Nei, det er jeg ikke." Og jeg hadde maske på.
"Jo, mamma sa at du er Apache."
"Vær så snill, bare gå vekk."
Ok, jeg må finne den rette musikken.
Mange ser det materialistiske fra utsiden.
De tror at alt det er kult og flott.
De ser det de vil se.
Det er klart at berømmelse har sine ulemper.
Man prøver selvfølgelig å gjøre opp for det man har mistet
i privatlivet.
Om jeg sitter i et bur, så bør det være av gull.
Gull, for faen.
Jeg kan ikke dele alt vi har vært gjennom de siste to årene.
Det er som om det er en jævla dør.
Jeg åpner den, og det er en annen verden.
Det opplever man ikke to ganger. Ikke engang med penger.
Det opplever man bare hvis man lykkes med musikk.
Faen.
Kule brødre!
Det er så mange jenter som synes jeg er en stor artist.
Og når vi er sammen, sier de:
"Jeg tenkte vi skulle få oss en hund,
"få tre barn og flytte inn i et hus
"med en liten hage.
"Og du skal bare være på kontoret fra klokka 9.00 til klokka 16.00."
Det er ikke min greie.
Hvis jeg møter noen, vil jeg
møte noen uavhengige som ikke trenger det.
SEKS UKER TIL DET FØRSTE SOLOSHOWET
Vi er nesten framme. Er du på Two Sides?
Hva vil du ha å drikke?
-Two Sides! -Vi sees snart.
Jeg vil vise meg litt fram i byen.
Hva skjer? Godt å se deg.
-Så glad du er her. -Så kult.
Guttene har laget noe.
Du må bare høre.
Ok, vis meg det.
Unnskyld,
jeg er så frekk at jeg ikke engang lot dere komme til ro først.
Når jeg jobber med Volkan, er det sånne magiske øyeblikk.
Det er derfor jeg elsker å jobbe med ham.
Dagen før
hadde jeg forberedt en sang og en beat med Koda.
Vi hadde noen ideer, og jeg viste dem til Volkan.
Han hørte det og sa: "Det er kult."
Jeg forventet litt mer som en første reaksjon.
Vi får se.
Bare slapp av nå, kompis.
La oss ta en sigarett.
Ta litt vodka.
...sykehus i LA i to uker.
Gjengen min er tøff.
Når han er i Berlin, gjør vi økter sammen.
Jeg blir ofte til slutten, til 5 eller 6 om morgenen.
Vi starter Jägermeister-maskinen på kontoret.
Og setter i gang.
Våpenet ditt.
Mesteparten av tiden prøver vi bare ting.
Han synger melodier og vi hører på dem.
Og vi tenker på hva som kan være versmelodien
og hva som kan være før-riffet og refreng-riffet.
Ja.
Ja!
Høres bra ut.
Gir meg frysninger.
-Ferdig? -Ja.
Han har en annen tilnærming enn andre.
Jeg spiller en beat.
Og enten appellerer noe til ham innen noen få sekunder,
eller ikke.
Han sier: "Det er kult. Nei, ikke den, på ingen måte."
Han har alltid vært likefrem.
-Han har alltid visst hva han vil. -Ja.
Hva sa du at... Coda på denne linjen...
"Til slutt vil jeg knuse hjertet ditt."
-"På slutten"? -Ja.
Til slutt vil jeg knuse hjertet ditt
"Ved veis ende vil jeg knuse hjertet ditt."
Ja, det er kult.
-Klassisk. -Det er en klassiker.
-"Ved veis ende"? -Det er en sånn hit.
Det er et ordtak.
Teksten er som en metafor for livet ditt, ikke sant?
Og så sier du: "Ikke kjør med meg.
"Er du sikker på at du vil gå inn i bilen med meg?"
Ved veis ende vil du knuse hjertet ditt.
Magien skjedde igjen. Herlig, kompis.
Han skriver lett og er en av få som skriver selv.
Han har en veldig unik skrivestil.
Han klarer alltid å tilpasse ordene til melodiene.
Jeg lurer alltid på hvordan han klarer det.
Så vanskelig noen ganger, hvordan er det mulig?
Det overrasket meg virkelig med ham.
Baby, du vil være med meg
-Ja! -Nettopp!
Baby, du vil være med meg
Men tro meg, det går ikke
Det du ikke vet
Til sjuende og sist Knuser jeg hjertet ditt...
-Vi har det! -Ja!
Det du ikke vet
Til sjuende og sist Knuser jeg hjertet ditt
-Bra. -Ja!
Visst faen!
Vi trenger VFX. Djevelhorn på ham.
Djevelen Lucas.
Ja, du vil ha det Men jeg er ikke det du trenger
-Bra. -En gang til.
Ja, du vil ha det Men jeg er ikke det du trenger
Ja.
-Jeg sa det i går. -Bror.
Jeg sa det.
Du kan bruke kjøring som en metafor for livet ditt.
Du kan filme en video i en racerbil.
Jeg er overveldet.
Fy faen, jeg forventet ikke det.
Hva gjør vi nå?
Den er ikke til 2sad2disco.
Jeg vet at Lucas vil det, men vi er ferdige med 2sad2disco.
Det er ferdig, kompis.
Kompis, jeg har troen!
Det skjedde igjen.
Det er kult.
Dette kommer til å bli vilt.
Jeg trenger en øl, kompis.
Det kuleste er at vi er et fellesskap.
Hvis noen spurte meg
hva som er det beste øyeblikket vi har opplevd sammen,
ville jeg ikke svart: "Da vi spilte fotball."
For vi spiller alltid, og det er alltid bra.
Vi har en flott standard,
og resten er bare glasuren.
Nå begynner moroa.
Volkan, her.
Å være Apache har noe med hvem jeg er å gjøre,
men jeg ville ikke ha klart det
uten menneskene jeg er omgitt av.
Derfor sier jeg at "vi" ble stjerner.
Fordelen med å jobbe med venner er åpenbar.
Man har mer moro.
Det er en stor del av suksessen vår
at vi er så nære hverandre.
I dag er noen jenter her...
Lover at i morgen skal jeg trene
Dere er alle musikere, ja!
Kule brødre!
FEM UKER TIL SOLOSHOWET FILMINNSPILLING TIL 2SAD2DISCO
KYIV UKRAINA
Vi filmer seks videoer i Kyiv
til det nye albumet 2sad2disco.
Musikkvideoer er nesten like viktige som musikken.
Jeg gir virkelig alt for disse videoene.
Vi ønsket at videoene skulle være som musikaler.
Så vi kontaktet noen koreografer.
Og de klarte å gjøre dansingen min til noe å se på.
Lucas, kan du ta klokken min?
Det blir intenst.
Best å ta dem på.
Han er ikke redd for å forlate komfortsonen
og hviler ikke på laurbærene.
KOREOGRAFER
"Jeg blir ikke der jeg er, men skal prøve noe nytt."
Respekt.
Du klarte det.
Bra gjort.
Nylig kunne jeg ikke knyte skoene.
Og nå dette!
Vær så god.
Se på den bilen.
Det er drømmebilen min.
Jeg skrev det meste av bildemanuset selv
uten kamerainstrukser.
Ta en titt. Jeg kan ikke tegne i det hele tatt.
Dette er videoen. Her er Lamborghinien.
Kofferten slenges i bagasjerommet.
Så kjører de rundt. Det er kult.
Det er den konstante skapelsen av noe stort.
Det starter alltid i det små.
Det er veldig tilfredsstillende.
Det gjør deg superglad.
Fy faen!
For trist for disco
Hvor er du?
Altfor trist...
Som artist må du tro på musikken din.
For meg er slutten på 2sad2disco
også slutten på en del av livet mitt.
Hallo.
Vi må vekke Volkan.
Kompis. Må...
Må være på settet om 20 minutter.
De filmer hundescenen.
Greit.
Ok.
Kan vi ikke bare avlyse det og dra til et hvitt rom?
Bare sette en prangende bil der?
Få en eller to modeller...
Og de bare danser litt.
Kunne blitt kjempebra.
Klar og vær så god!
Vi er inne i en intens periode akkurat nå
fordi forventningene er høye.
Dette er punktet hvor klinten blir skilt fra hveten.
Når du ser om du kan finne din plass som etablert artist,
eller om du bare har vært en døgnflue
som er i ferd med å falme.
Da var vi ferdige!
Når man er en diamantartist
med to vellykkede album, vil man fortsette med det.
For noen med Apaches suksess
er forventningene til et nytt album enorme.
De er skyhøye.
KORT TID FØR VIDEOPREMIEREN TIL 2SAD2DISCO
Trist, trist for å danse disco
Denne delen er feil.
-Hva mener du? -Den er ikke synkronisert.
Jeg kan se at den er ute av synk. Også i en annen del.
-Au da. -Hvordan kan det skje på utgivelsesdagen?
Au da. La meg se.
Den er ute av synk. En million prosent.
Videoen er bare feil.
Den er ute av synk med ett sekund.
Lyd og video.
-Faen. -Grusomt.
Jeg trodde disse tidene var forbi.
Opplasting på tampen.
Det er verre enn noen gang.
Når vi sier det er feil, er vi ikke dumme.
Du kommer med selvtillit og sier at det er den samme.
Jeg var i Berlin for å redigere denne videoen.
Jeg godkjente den videoen, og det er ikke videoen jeg nettopp så.
Noe er feil. En million prosent.
Jeg vet ikke hvordan den var i går.
På gårsdagens versjon
fokuserte jeg ikke på rytmen.
Jeg fokuserte på kontrasten i går.
Jeg forstår det ikke.
Kanskje...
...vi burde gjøre dette.
Sånn, ikke sant?
-Ja? -Ja.
Vi kan avslutte nå.
Godt gjort, alle sammen.
Alt går på skinner. Alt er bra.
"Ludwigshafen, Gartenstadt."
"To hus unna Apache."
Greit.
Det er i det minste sju som misliker den. Det er greit.
Sant. Som bare misliker av prinsipp.
Det er sjokkerende.
Uansett hvor ofte man sier at det ikke plager en,
er hver misliking irriterende.
Sånn er det bare.
Underbevisst.
"De sju jævlene..."
"Om jeg får tak i dem..."
Fortsatt 24 minutter?
-Fire minutter. -Fire minutter.
Må du oppdatere, eller hva?
Denne nervøsiteten forsvinner aldri.
Det ville vært greit...
La meg være ærlig.
Ikke som i 5. klasse: "Bildet mitt er stygt."
"Nei, bildet ditt er flott."
Nei.
Jeg ville vært veldig glad...
Jeg skal være ærlig, selv om det er mindre...
Jeg ville blitt glad
hvis jeg hadde 800 000 til en million visninger.
På den første dagen.
Det er det videoen min fortjener, synes jeg.
Nå begynner det.
Fire, tre, to,
én...
VIDEOEN 2SAD2DISCO FIKK 571 788 VISNINGER PÅ FØRSTE DAG
Flere mislikte videoen enn vanlig.
Jeg tror
at det går inn på en.
En av sangene
var 15 prosent skuffet over.
Men de som likte den,
skrev kommentarer som gjør deg målløs.
De kom med sammenligninger
med Michael Jackson og sånt.
Men for deg blir den ene negative kommentaren sittende fast i hodet.
Ja. Jeg må slutte med det, tror jeg.
Det var en interessant opplevelse.
Når man konstant er vant til en høy standard,
blir man selvtilfreds.
Og det var grunnen
til at de 15 prosentene på 2sad2disco gikk inn på meg.
Selvfølgelig er det hat og alt sånt.
Som ung artist er det ofte problematisk.
Men man kommer over det.
Man lærer å håndtere det og ikke la det gå inn på en.
Jeg håper han ikke var for hard mot seg selv.
For meg er det ikke fiasko
når man var nummer 1 i går og nummer 5 i dag.
Det er fiasko for meg hvis han endrer seg
og prøver å bli konform.
Men hvis du fortsatt lager musikken din
og forblir autentisk og tro mot deg selv,
da er det en styrke for meg og man er fortsatt på topp.
Men jeg tror man kan se at det plager ham
litt.
ÉN UKE TIL DET FØRSTE SOLOSHOWET
Alt bør være klart når artisten kommer,
ellers blir det "Apache-trøbbel".
Vi er nå i hallen
hvor vi skal øve i tre dager
på det nye Apache-showet som har premiere i Chur.
Mens andre artister starter
med liveshow i små klubber,
begynner Volkan som dette.
Og han har ikke fremført et eneste liveshow.
Og han får lov til å spille foran titusenvis.
Det er sinnssykt.
Det skal bli interessant å stå foran så mange mennesker.
Jeg er fortsatt sulten på det.
Jeg er glad og gleder meg.
...kommer gjennom vinduet
Og kiler deg på nesen Og du nyser i søvne
Blokkene våre er for høye Vi kan ikke nyte det
Ikke engang når sola kommer inn
Hei, hva skjer? Vi cruiser gjennom nabolaget
Skriver på iPhonen Det jeg opplever
Fanken, nå er vi berømte
Hei, hva skjer?
Hva skjer, Sveits?
Jøss, brannen var ganske intens.
Jeg trodde den tok kameramannen.
Han der.
Jeg lurer på hvordan han vil gjøre seg.
Og hvordan showet vil bli mottatt.
Hvordan Volkan vil reagere emosjonelt på showet.
Og interaksjonene med fansen.
Jeg håper alt går bra.
Han drar til Sveits, og det er hans første show.
Det er første gang han får se ekte følelser fra fansen.
Til nå har det vært YouTube-kommentarer og strømmetall. Ingen ekte følelser.
ÉN DAG TIL DET FØRSTE SOLOSHOWET
Hvis du lar suksessene dine definere deg,
vil du knekke sammen.
Vi holdt krisemøter
når sanger ble nummer 1,
men vi målte det etter våre standarder.
Vi har også mer å lære.
For å håndtere forventninger.
Det tukler med hodet ditt.
Jeg har også lagt merke til at det er noen ting
jeg ikke har prosessert ennå.
Ting som fulgte med denne karrieren.
Noen ganger når du ligger og stirrer i taket,
lurer du på om det er sant.
Og ikke bare på en positiv måte.
Som en sjokktilstand som bare henger igjen en stund.
Alt som skjedde var så ekstremt,
og jeg fant ut at selv positivt stress er stress for kroppen.
Det påvirket ikke bare meg, men også dem rundt meg.
ÉN TIME TIL DET FØRSTE LIVESHOWET
-Apache! -Ta det med, jeg liker det.
Miljøet hans er viktig,
fordi det er det siste stedet hvor han fortsatt
kan være Volkan fra fire til fem år siden.
Det går bra, gutter.
Jeg kunne listet opp gull- og platinaplatene hans,
men hans største suksess er at han forble Volkan Yaman.
Jeg er klar.
Jeg tror Volkan forstår noe
som kan være nøkkelen til lykke, og det er takknemlighet.
Jeg tror at når du har et solid miljø
som holder seg stabilt,
da kan ingenting skje med deg, samme hva.
Vi har ikke mye å tape,
for vi har aldri hatt noe.
Og vi er overbeviste om at vi vil være lykkelige hvis alt blir borte.
Det var dette vi drømte om, bror.
Apache!
Ja.
Du var ferdig etter første ord
Det er ensomt på toppen
De kjøper Benz på forskudd
Jeg kjøper Benz med inntekt
Vi fester hardt
Vi elsker risikoen
Etter 22 år innså jeg At pappa ikke bare fikk sigaretter
Det er nesten kveld igjen
Jeg legger min lillesøster
Jeg er ute på gatene
Nå og da knekker en nese
Ikke laget av sukker, men nettene er kalde
Kjærligheten kaller, men ingen dekning
Mobilen vibrerer i hånda
Kan ikke lese, jeg er full igjen
Når sola kommer gjennom vinduet
Og kiler deg på nesen Nyser du i søvne
Blokkene våre er for høye Vi kan ikke nyte det
Ikke engang når sola kommer inn
Hei, hva skjer?
Vi cruiser gjennom nabolaget
Jeg bare skriver på iPhonen Det jeg opplever...
Det startet på en gammel damesykkel.
Det ble stort.
Hei, hva skjer?
Vi kjører Porscher. Vi kjører AMG-er.
Men jeg vet
at når dette er borte
og jeg vil si at dette er ekte vennskap,
vil jeg ha folk rundt meg
som jeg kunne syklet med til et mindre kontor.
Jeg ville ikke falt.
Jeg ville mistet noe, men ikke meg selv.
Første show, hva kan jeg si?
Er det BH-er?
Ok.
Folkens, tusen takk
for at dere kom på mitt første soloshow.
Showet fortjener en god avslutning.
Vi avslutter med Roller,
med vennene og brødrene mine på scenen.
Jeg vil høre dere, alle sammen.
Hvorfor er hodet mitt føkka?
Hodet sprenges, Gucci-sandaler Jeg bruker dem på trass
Ja, de kopierer meg fremdeles Jeg kan ikke tro det, kjære Gud
Takk for at du beskytter meg Når jeg kjører scooter
Når jeg kjører
Jeg er på vei
Med jenta mi, det svir Unna vei
Med ti HK gjennom byen
Dette blir ikke pent
På scooteren min Og det luller deg i søvn
Én på én, får en bombe, ringer broren Glemmer min bror, bokser sin bror
Kjører med håret utslått Med en tøs som Barbie, gettosafari
Hopp på din Speedfight
Drit i Kawasaki, kom igjen, Barbie
Drar i 70 til festen din
De tar bilder, poser sprenges
Men Apache forblir Apache
Jeg må dra
Når scooterne skriker
Snakker til meg om kola og knivstikking
Men de må gå Når scooterne våre skriker
Apache forblir Apache
Takk, Sveits. Det var en ære!
Tusen takk!
Å høre fansen skrike
er den mest intense følelsen.
Men etterpå er det plutselig stille.
Og du kan fortsatt høre det svakt...
Apache forblir Apache
Og du føler all kjærligheten på en dempet måte.
Da er du litt nærmere paradis.
Og den følelsen
vil jeg alltid ha med meg.
Tekst: Audun Magnus Moss
Kreativ leder Gry Impelluso