Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MEGTÖRTÉNT ESEMÉNYEK ALAPJÁN
Hét év katonai diktatúra után Argentína demokratikus úton jár.
Alfonsín a parancsnokokat
az emberiség elleni bűntettekért bíróság elé állítja.
A parancsnokok úgy érzik,
győztek a felforgatók elleni háborúban,
és csakis katonai bíróság elé hajlandók állni.
Az új kormány hét hónapja van hatalmon,
és a tárgyalás semmit sem haladt előre.
Elterjedt a hír, hogy a polgári bíróság veszi át az ügyet.
Ha ez bekövetkezik,
a Legfelsőbb bíróság tárgyalhatja az ügyet,
és a vádemelés felelőssége Julio Strassera ügyészt terheli.
-Nos? -Jött, és bezárkózott a szobájába.
-Bezárta az ajtót? -Igen.
Most ért ide.
Gyere!
Folytasd, beszélj!
A fiú Bettinához ment érte.
Elmentek egy bárba, és egy ideig ott maradtak.
-Melyik bárba? -Plus Ultra. A Libertadnál, az Arenalesen.
És aztán?
Aztán eljöttem.
-Hogyhogy eljöttél? -Eljöttem. Egy órát voltam ott.
-Nem kedvelem azt a fickót. -Én sem.
Mire készültök ti ketten? Miről sugdolóztok?
-Semmiről. -Semmiről.
Aggódunk Vero miatt.
Miért?
Az új udvarlója nagyon furcsa.
-Furcsa? Honnan tudod, hogy furcsa? -Igen.
Ezt miből szűrted le?
Az a gyanúm, hogy talán tégla.
Lehet, hogy rajta keresztül próbálnak eljutni hozzám.
Tégla?
Azt jelenti, hogy kém, anya.
Tudom, mi az a tégla, édesem!
Javi, menj lefeküdni!
Eredj!
-Vedd fel a pizsamádat! -Jó.
Ne aludj melegítőben!
Várom a magyarázatot.
A Plus Ultrában találkoznak. Ez nem mond neked semmit?
Nem.
Egy sarokra van a hírszerzés központjától.
Viccelsz velem?
Te követed a lányunkat?
-Nem. -Julio!
-Ráállítottál valakit a lányunkra? -Javier összefutott vele az utcán.
Julio! A fiadat bíztad meg, hogy kövesse a lányodat?
Most mondtam, hogy nem!
Te beteg vagy.
Tudjuk, hogy a fiú annak a lánynak az unokatestvére az iskolából.
-Aki egy pilóta unokája. -Egy civilé.
-Civil pilótáé! -A LADE-nál! Az állami légitársaságnál!
Mind katonák.
Önként jelentkeztek a háborúba. A nagyapja és az apja is!
Felfogtad, hogy őrültet nevelsz belőle?
-Mi van? -Miért sminkelsz?
Mert ahhoz van kedvem.
Demokráciában élünk, nem?
Az én iskolámban tilos.
Honnan tudod? Soha nem mentél sminkben iskolába.
-Még nem. -Ne!
-Hagyd abba! -Gyere, Javier, olyan csinos leszel!
-Idióta! -Indulás!
Elég, hagyd már abba!
Én a lépcsőn megyek.
-Kaphatok egyet, apa? -Persze.
-Velem ebédelsz? -Ma nem tudok.
Nem mondtam, hogy mikor.
Azt hittem, a mai napra gondolsz.
-Amikor ráérsz. -Szívesen.
Amikor ráérsz.
-Este találkozunk! -Oké. Szia!
Jó reggelt! Bruzzo telefonált.
Uram, Bruzzo úr telefonált! Azt mondta, sürgős.
Hallottam. És ha nem akarok beszélni vele?
-Megteheti? -Persze.
-Mit tegyek, ha újra telefonál? -Leteszi.
-Nem tehetem, uram. -Dehogynem.
Megteheti, és tegye is meg! Ez parancs.
Tegye le Bruzzót!
-Ne feledje, nekem dolgozik! -Nem, uram, állandó alkalmazott vagyok.
Nem rúghat ki.
Susana!
Kérem!
Tegye le Bruzzót!
Köszönöm.
-Uram! -Könyörgöm, ne tegye tönkre a pillanatot!
-Bruzzo. -Mi?
Úton van ide.
-Utál engem, ugye? -Ha úgy lenne, nem figyelmeztetném.
Igaza van.
Figyeljen!
Nem vagyok itt, elmentem. Mondja meg neki, hogy a lányommal ebédelek!
-Elintézem. -Köszönöm.
1984. JÚLIUS 17., "SOHA TÖBBÉ"
Tanúja lesz egy jelentésnek,
amelyet az Eltűnt Személyek Nemzeti Bizottsága állított össze.
A tanúvallomások bizonyára sebeket tépnek fel...
Meddig tart még? Alig öt másodperc. Figyeljetek!
A következőkben
csak a dráma és az erőszak egyik oldalát látják majd Argentínában.
Tessék.
A másik oldal, a másik aspektus
azzal kezdődött, hogy a felforgatás és a terror
megérkezett Argentína partjaira...
ANTONIO TRÓCCOLI BELBIZTONSÁGI MINISZTER
...távoli országok támogatásával...
Miért nem Massera beszél inkább?
-Vége van. Ennyi! -Ne!
Javi, bekapcsolnád, kérlek?
Ez a felforgató stratégia...
-Mit beszél ez? -Mit vártál?
...bonyolult helyzet hazánk számára.
Nyitom.
Egy legyengült társadalom, amelynek nem volt...
Miről beszél? Ez a diktatúra bejelentése!
...sem a politikai érettsége...
Mindjárt jövök!
Az eltűntekről kellett volna beszélned!
Érted, mire gondolok?
...a halál és a terror ördögi spiráljába.
Társadalmunkat megindította és sokkolta ez,
és követeli, vessünk véget ennek a felforgató támadásnak...
Nem, most az áldozatokat hibáztatod!
-Szia, mi van? -Hogy vagy?
-Jól, és te? -Én is.
Az eltűntek.
Mindez számos argentin embert érintett,
tragikus és soha nem látott helyzet,
történelmünk hátba döfése, amely felháborította az egész világot.
Sokan látták, ahogy a szeretteiket...
elhurcolták otthonaikból, és azóta sem kerültek elő.
A lányomat, Laura Estela Carlottót
az élettársával együtt elrabolták.
Huszonegy éves volt.
Tízhetes terhes.
Az elrablása után egy névtelen levélben hallottunk felőle:
még terhes,
és azt üzeni nekem és az apjának,
hogy keressük, amikor szül.
Ez idő alatt, ahogy minden anya tenné,
kutattam utána, információkat gyűjtöttem.
Minden nap reménykedtünk...
hogy egy nap megjelenik otthon.
Kérvényeztem a habeas corpust. Pereket indítottam...
Bruzzo odabent van.
Öregem,
bejönnél végre?
Igen, persze.
Tessék.
Köszönöm.
Ülj le, kérlek!
Nézd, Bruzzo, nem fogok vitatkozni veled. Tisztellek, becsüllek.
Hálás vagyok a kinevezésemért és mindenért,
de egyvalamire nem vagyok hajlandó. Érted?
Tudod, mire nem vagyok hajlandó?
-El tudom képzelni. -Hogy hülyének nézz.
Erre gondoltál?
Nem leszek az a hülye,
akinek meg kell védenie valamit, amiben a kormány nem hisz.
-Julio! -Mi az?
Hirtelen Csodaországban élünk?
Hirtelen minden diktátor börtönbe kerül.
Ki fogja őket börtönbe zárni? Martín Karadagian?
Tényleg azt hiszed, hogy a katonai bíróság börtönbe juttatná Videla tábornokot?
Ők is részesei voltak, Bruzzo!
És ha a polgári bíróság vezényli le a tárgyalást?
"Őrültnek" hívnak, de nem vagyok az.
Ez nem fog megtörténni. Ki engedélyezné? Tróccoli?
Hallgattad tegnap este? Ne viccelj velem!
Végeztél?
Ülj le, kérlek! Ülj le, Julio!
Felfogtad, hogy ha a bírók beleegyeznek a tárgyalásba, nem utasíthatod vissza?
Tisztában vagyok vele, mivel jár a munkám.
Ügyész vagyok.
Elmondhatod, milyen volt?
Inkább nem beszélnék róla, Silvia.
-Megteszik, igaz? -Nem akarok erről beszélni, Silvia.
Szóval meg.
Nem tehetik meg.
De igen, megtehetik.
Tudod, hogy ha a bírók pert akarnak, per lesz.
Nem fogják hagyni nekik.
Ezt nem tudhatod.
Nem beszélhetnénk másról?
-Miről akarsz beszélni? -Semmiről.
Van valami, amit nem értek.
Kérlek, ne rontsd el a kedvem!
-Nem értem, azért vagy-e ilyen... -Silvia!
-... mert félsz... -Kérlek!
-...hogy ez a dolog nem fog bekövetkezni. -Silvia!
Vagy attól félsz, hogy be fog következni.
Néha úgy érzem, hogy be vagy szarva.
Persze, hogy be vagyok szarva!
Még szép!
-Mitől félsz? -Mindentől, Silvia! Mindentől!
Hogy ez egy csapda,
hogy valamiféle alkuhoz használnak fel.
Hogy valami történik veletek.
És nem tehetsz semmit? Megint?
Képes vagy rá, Julio!
Képes vagy rá.
1984. SZEPTEMBER 25.
FEGYVERES ERŐK TANÁCSA
-Adja le! -Igen, uram.
Nos, köszönöm, uraim.
FEGYVERES ERŐK TANÁCSA
Jó reggelt! Ez itt egy döntés a Fegyveres Erők Tanácsától.
"A Tanács kijelenti, hogy vizsgálata értelmében
"a rendeletek, direktívák, utasítások és katonai parancsok,
"amelyeket a hontalan felforgatás elleni küzdelem során adtak ki,
"tartalmilag és formailag nem kifogásolhatók."
-Nem kifogásolhatók. -Jól hallotta.
Olvassa tovább!
"A kilengéseket a beosztottak követték el.
"A bíróság az állítólagos áldozatok bűntetteit vizsgálja ki..."
Az áldozatok bűntetteit?
FELLEBBVITELI BÍRÓSÁG
Elvállaljuk ezt a tárgyalást?
Elnézést, de objektívnek kell maradnunk, átgondolni a kockázatokat,
és hogy garantálni tudjuk-e a szabályos tárgyalást.
Gondolja, hogy ezt annyiban hagyhatjuk? Az áldozatokat hibáztatják!
Ne hamarkodjuk el!
Ha nem cselekszünk, ez a tárgyalás talán nem jön létre.
Biztosítsuk nekik azt, amit ők nem biztosítottak az áldozataiknak!
Tisztességes tárgyalást.
-És a bizonyíték? -Az ügyészen múlik.
És ha nem tudják elkapni őket?
Ha nem,
fel kell mentenünk őket.
Értesítsük az ügyészt?
Tudassák vele!
-Elnézést, uram! -Igen.
-Ez most érkezett. -Igen.
Hadd lássam!
Köszönöm.
-Szia! -Üdv!
-Apa! -Mi a helyzet?
Történt valami?
-Igen. -Mi?
Strassera úr elfoglalt.
Lesz per.
Börtönbe zárod Videlát.
Megpróbálom.
És Masserát.
Mindenkit, aki felelős.
Ez nem veszélyes?
Azt hiszem, kicsit veszélyes.
Meg is ölhetnek.
Nem mondhatsz nemet?
Nem.
EZENNEL TÁJÉKOZTATJUK,
HOGY AZ ÜGYÉSZSÉGET ÉRTESÍTETTÉK...
DR. ALBERTO MUCHNIK ÜGYVÉD
Ügyész úr!
Szegény Schubert!
Na!
-Hogy vagy? -Jól, a részletektől megkíméllek.
Jól kicsesztek veled, öregem!
Azt hitted, azért neveztek ki, hogy felsöpörd a táncparkettet,
erre most táncolnod kell.
Min nevetsz? Ez komoly ügy. Nagyon komoly.
-Nem vagyok rá képes. Gondolj bele! -Előbb-utóbb bele kellett kezdened.
De épp most? Ebben a pillanatban?
Mindenki tudja, hogy tárgyalnak a hadsereggel.
-Hallottad Tróccolit? -Igen, Tróccoli.
Igazad van.
Egyetértek veled, tényleg.
Már sokszor mondtam neked, hogy 50 évig folyik ez a szarság.
Az új kormány állítja, hogy változás lesz,
aztán ugyanazokat a seggfejeket nevezi ki, mint mindig.
Nos...
mondok neked valamit. Ide hallgass!
Hibázhatnak.
Valakinek elkalandozik a figyelme, érted?
És akkor máris ott egy apró rés.
Egy repedés. Ennyi.
Kinyílik, és gyorsan bezárul.
Amikor kinyílik, résen kell lenned, és akkor, igen...
Akkor tehetsz valamit.
Amit nem tudtunk megtenni a diktatúra alatt, Julio.
Így történtek a fontos dolgok.
Intelligenciával, merészséggel, szellemességgel be lehet jutni.
A történelemről beszélsz.
Igen.
A történelmet...
-nem olyan fickók írták, mint én. -Nem?
Nem mondod!
Viszont te leszel az ügyész
Argentína történelmének legfontosabb perében.
Nőj fel hozzá!
Julio!
Szeretlek nevetni látni.
Ugyan már!
Valaki vegye fel a telefont, légyszi!
Istenem, az őrületbe kerget! Javi, felvennéd?
-Halló? -Julio Strassera? Maga az?
Igen, ki beszél?
Maga Javier és Verónica apja?
-Ki beszél? -A fickó, aki meg fogja ölni magát.
-Tudja, mit? -Mit?
Először a fiát vadásszuk le.
De a lányát megtartjuk, ő nagyon csinos.
-A kurva anyádat, te rohadék! -Hogy elszórakozzunk.
-Miért nem mondod a szemembe? -Vigyázz, seggfej!
Ne ártsd bele magad ebbe! Meg fogod bánni!
Jó, észben tartom. Kösz.
-Ki volt az? -Egy barát.
Apa?
-Silvia! -Ki volt az?
Mostantól csak te és én vesszük fel a telefont, rendben?
Megint a fenyegetőző fickó?
Egész nap hívogat. Elegem van belőle.
Úgy tűnik, nincs más dolga.
Várj!
Mi az?
Nem tudom.
-Menjünk metróval! -Oké.
Szia! Legyen szép napod!
-Apa! -Igen?
Vigyázz magadra!
Strassera úr, elnézést a zavarásért!
Én leszek a biztonsági főnöke.
Nincs szükségem védelemre.
Hallottam, hogy megfenyegették önt és a családját.
Nem fogadok el semmilyen védelmet.
Megértem. A fenyegetések nem fontosak.
Akik ártani akarnak, nem figyelmeztetnek előre.
-Ezért... -Nézze,
nem akarom a titkosszolgálatot vagy a rendőrséget a közelünkben.
Tisztelettel, elmentem a lakására, beszéltem a feleségével és a lányával.
Én felelek az ő biztonságukért is.
-A neve? -Ormigga, uram.
-A nevét kérdem, biztos úr. -Ormigga, uram.
Hormiga, mint hangya, ez a vezetékneve?
Igen, ez a családnevem. Ormigga, két G-vel.
-Ő itt Romero. -Örvendek, uram!
Bocsásson meg, Ormigga!
Találkozott a lányommal.
Figyelmeztetnem kell.
-A lányom kényes a magánszférájára. -Tisztában vagyok vele, uram.
-Mivel? -A családja biztonsági kockázatával.
Hogy is fogalmazzak?
-Utána kellett néznünk pár dolognak. -Mit derített ki?
Nincs miért aggódnia, uram.
-Semmiért? -Nos...
-A biztonságát nem fenyegeti semmi. -Mondja el, amit tud, kérem! Halljam!
Padilla úr nős.
-A lányom tudja? -Úgy véljük, nem.
Biztos vagyok benne.
Padilla asszony sem tud róla.
Én megyek.
Mi a helyzet, Bruzzo?
Köszönöm a látogatást,
de a legfontosabb perre készülök a nürnbergi óta,
szóval ne vesztegessük az időt!
Segíteni jöttem.
Igen, tudom, a Hangya. Kösz.
Nem a testőrökre gondolok.
Ha másfajta segítségre lesz szükségem, hívlak.
Ne légy makacs!
-Nem csinálhatod egyedül. -Nem fogom. Lesz egy csapatom.
Lehet egy csapatom, igaz?
Igen, de nem lesz könnyű.
A bíróságon nem sokan értenek egyet azzal, amit mi...
Először is, nincs olyan, hogy "mi".
Én csinálom. Másodszor, vannak embereim.
-Tehát... -Nincs sok időnk.
Egyedül nem fog menni. Az egyedül alatt a színházi barátodra is gondolok.
Neki több tárgyalási tapasztalata van, mint kettőnknek együtt.
Harminc éve ügyvéd.
Bruzzo, megcsinálom, de a magam módján.
Nem leszel kész időben.
Figyelj rám!
-A főügyész küld valakit. -Ne!
A saját embereimmel csinálom.
Felhívom Telecheát, Salvadort és Sturlát.
Sturla nemet mondott?
Így van. Nem akar részt venni ebben.
Túl öreg az ilyesmihez.
-Öreg? Miért, hány éves? -Hetvennyolc.
-Már? -Öreg.
-Telechea? -Nemet mondott.
Indokolta?
Nevetett.
"Strassera börtönbe akarja zárni a katonaságot?
"Miért nem bokszol Durán ellen is?"
Vicces fickó ez a Telechea. Seggfej!
-Telechea sosem szerette a bajt. -Nem.
-És Salvador? -Őt fel sem hívtam.
Aláírt egy petíciót a tárgyalás ellen.
-Komolyan? Ez egy fasiszta! -Lassan vált azzá. Klasszikus eset.
-Carrizo? -Nem.
-Manrique jelöltje volt. -Nem.
Emlékszel?
-Girardi? -Nem.
Nem, ő fasiszta. A gyerekei katonaiskolába járnak.
-Tényleg? -Igen.
Nem is tudtam.
Bruni?
Igazi fasiszta.
Héctor Alcides?
Mi? Tavaly meghalt.
Nem mondod! Nem is tudtam. Milyen kár!
Súlyos szívroham.
Nemet mondott volna. Szuper fasiszta volt.
-Várj! -Mi?
-Nem, fasiszta. -Ki?
Nem, ő igazi fasiszta.
Kurva élet! Nincs senki.
1984. OKTÓBER 25. ELŐZETES MEGHALLGATÁS
Az Őrült Strassera személyesen!
-A főügyész. -Hogy vagy, Basile?
Megvagyok, megélek.
Mint te, gondolom.
Mondjuk, hogy a megélhetésnek különböző módozatai vannak!
Ha az ügyfelemről van szó,
a bíróság által kirendelt védő vagyok.
Úgy tűnik, nem zavar. Mondhatnánk, megütötted a főnyereményt.
Hogy zavar-e? Nem. Egyáltalán nem.
Őszintén sokkol, hogy véded a gerillákat.
Nem védek senkit.
-Ügyész vagyok. Az én dolgom vádolni. -Jó reggelt, Basile!
Azokat vádolod, akik megvédték a földünket a gerilláktól.
-Viszlát! -Menj, ülj le!
Ez nem tart sokáig.
Pontban öt órakor.
Jó reggelt!
Álljanak fel!
Ezennel megnyitom az 13/84 számú ügy előzetes meghallgatását,
amely büntetőeljárás a fegyveres erők következő tisztjei ellen:
Jorge Rafael Videla altábornagy...
Bocsásson meg, fiatalember!
-Ön kicsoda? -Luis Moreno Ocampo.
-El Mono Campo? -Luis Moreno Ocampo.
-Állok szolgálatára. -Senki sem szólt róla.
Én vagyok az ügyészhelyettes.
-Mi? -Az ön ügyészhelyettese vagyok, uram.
Hozzák be a vádlottakat!
Jó reggelt!
Mondja meg a nevét, kérem!
Jorge Rafael Videla, és hadd tegyem hozzá,
az argentin hadsereg alezredese.
Tisztelt bíróság,
tisztelettel,
nem ismerem el a bíróság legitimitását.
A védelem szerint az állítólagos bűntettek katonai jogkörbe tartoznak,
és ezért katonai bíróságnak kell döntenie róluk.
A katonai bíróságnak megvolt rá a lehetősége.
Jól tudja, a bíróságnak felhatalmazása van kivizsgálni, elbírálni ezeket a bűnöket.
Mondja meg a teljes nevét!
Orlando Ramón Agosti. Nem ismerem el a bíróság legitimitását.
-A teljes nevét kérem! -Roberto Eduardo Viola,
és nem ismerem el ennek a bíróságnak a legitimitását.
Omar Domingo Rubens Graffigna.
Nem ismerem el...
-Jorge Isaac Anaya. -Basilio Arturo Lami Dozo.
-Armando Lambruschini admirális. -Leopoldo Fortunato Galtieri.
Emilio Eduardo Massera admirális.
Nem ismerem el ennek a bíróságnak a legitimitását.
Mesélj!
Videla sokkal alacsonyabb, mint gondoltam. Törpe.
A kalap és a csizma miatt tűnik magasabbnak.
-Ki ez a fickó? -A segítség, amire számítottunk.
Mondja csak, Luis María Campos!
Hogy segít nekünk? Hány perben vett részt?
Moreno Campos.
Egy perben sem.
Hány vádemelése volt?
-Egy se. -Az ég szerelmére!
Akkor mit csinál?
A főállamügyésznek dolgozom. Professzor vagyok.
-Megél belőle, Molina Campos? -Moreno. Fogjuk rá!
Az anyukája segíti?
Anyám ellenzi, hogy részt veszek ezen a tárgyaláson.
-Akkor miért csinálja? -Talán ezért.
-Tényleg tudni akarja, miért én? -Persze.
Katonacsalád vagyunk. A nagybátyám ezredes.
Ez nem segít magán.
Anyám vasárnaponként Videlával jár templomba.
Szerinte Videla helyesen cselekedett.
-Ebből elég! -Menjünk!
Uram!
Uram, hadd fejezzem be, kérem!
Gondoljon bele! A kormány most lépett hivatalba.
Egy gyenge kormány, a nyakában a katonasággal.
-Igen. -Veszélyes, de helyes döntést
hoztak, hogy bíróság elé állítják őket.
Ezért gondolom, hogy jó ötlet fiatal ügyvédek bevetése
az emberi jogi ügyekben jártas ügyvédek helyett,
akiket kommunistaként hiteltelenné tehetnek.
Nemcsak a katonaság, de a középosztály is,
amelyet a per mellé kell állítanunk, hogy kellő legitimitással rendelkezzen,
tekintve a középosztály hajlandóságát arra,
hogy elfogadjon egy katonai puccsot.
A trójai faló.
Érti már?
Öt hónapunk van rá, hogy megcáfolhatatlan bizonyítékot nyújtsunk be
kilenc parancsnok ellen.
Gyilkosságok, jogellenes fogva tartás,
kínzás és lopás.
-Szükségünk van egy csapatra. -Pontosan, Molina Campos.
Moreno Ocampo.
A rendőrségben nem bízhatunk.
A bírói testület 90%-a nem akar részt venni a perben.
Inkább 99%.
-Máshol kell körülnéznünk. -Hol? A jogi egyetemen?
Nem egészen, de majdnem.
A főállamügyésznél vannak srácok, akik hajlandók velünk dolgozni.
-Srácok? -Igen. Minden bíróságon.
Fiatalabb emberek kellenek, kevesebb tapasztalattal.
Magánál is kevesebbel?
-Ha a tapasztalat nem elegendő... -Akkor vonjuk be a tapasztalatlanokat!
Jó.
Kezdem megkedvelni, Moreno Ocampo.
-Jól mondtam? -Igen.
A teljes neve?
-Lucas Palacios. -Judith König.
Federico Corrales.
Foglalkozás?
Adminisztratív feladatok a főállamügyész irodájában.
-Foglalkozás? -Ügyvéd vagyok.
Jelenleg munkanélküli.
-Mit csináltál korábban? -A hadseregben szolgáltam.
-Melyik ágánál? -A haditengerészetnél.
Az ESMA-nál, a vallatóközpontban.
Ne csináld, Fede!
-Csak viccel. -Igen. A főállamügyésznek dolgozom.
Kire szavaztál a legutóbbi választáson?
Mondjam, hogy Alfonsínra? Vagy az igazat?
Nem szavaztam.
-Nem? Miért? -Tizenhét éves voltam.
Mi a véleményed Balbínról?
Semmi. Fontos politikus volt.
Politikai preferenciák, Eduardo?
Most? Nincsenek. Nulla, zéró.
-Mi a véleményed Perónról? -Fontos politikus volt.
Na és Winston Churchill?
-Mi? -Bonaparte Napóleon?
Jézus Krisztus?
Muszáj válaszolnom?
Meg tudnád nevezni a jelenlegi kabinet öt tagját?
Igen. Ott van... Grispun.
-Grinspun. -Az.
-Kire szavaztál? -A peronizmusra.
-Miért? -Peronista vagyok.
Nem mondod! Miért?
Ez az egyetlen mozgalom, amely 1955 óta minden diktatúra ellen fellépett,
és mindig harcolni fog a társadalmi igazságosságért.
Jó. Köszönöm.
-Köszönöm. -Maga kérdezte.
De nem azért, hogy megismételd ugyanazt a baromságot, amit otthon hallasz!
Ne légy agresszív, apa!
Felidegesítesz, Maco!
Miért akarsz velünk dolgozni?
Van egy nagybátyám, akit hat hónapra elraboltak, és alig élte túl.
A 14-es bíróság recepcióján dolgozom.
Ott senki sem törődik azzal, hogy mit fognak tenni.
Én igen.
Két gyerekem van, plusz jelzálog, és hallottam, hogy túlórát fizetnek.
Mi fogjuk örökölni ezt az országot, és ez nem történhet meg újra.
Fizetik a túlórát, ugye?
Kellek itt vagy nem? Jól elvagyok ott, ahol vagyok.
-Nem szeretek antiperonisták között lenni. -Üdv nálunk, Maco!
Apád nagyon dicsért.
Luis Moreno Ocampo vagyok, ügyészhelyettes.
Ügyészhelyettes? Olyan is van?
Meg tudnál nevezni négy vendéget Badía múlt heti műsorából?
-Igen, a Los Abuelos játszott. -Los Abuelos?
Los Abuelos de la Nada. Szuper volt.
-Nem hallott róluk? -Nem.
Énekelj egy dalt!
-Most? -Igen.
FEBRUÁR
Jó, az első probléma. Az idő.
Történelmünk legfontosabb perét kell lebonyolítanunk,
kevesebb idő alatt, mint amennyit egy tyúktolvajra szánnak.
Most itt vagyunk.
Mindennek készen kell állnia erre a napra.
1985 FEBRUÁR
Csak ennyi napunk van.
Hogy csináljuk?
Ahogy a rabok szokták.
Jó. A második probléma.
Bizonyítanunk kell, hogy ez egy szisztematikus terv volt.
Vagyis mindannyian tudták, mi történik és hogyan történik.
És az egész országra kiterjedt,
az összes parancsnok irányítása alatt.
Ők a felelősök.
Nem működhetünk együtt a rendőrséggel, mert ők is benne voltak.
Egy másik probléma.
A bíróságok nem osztanak meg információt. Ha mégis, későn érkezik.
-Ne feledjétek... -Kevesebb, mint a tyúktolvaj.
-Igen, vicces srác. -Szedjük össze magunkat!
Először is, jelöljük a titkos börtönöket a térképen!
-A La Perla Córdobában volt. -Mi volt még?
-Az ESMA. -Igen, az ESMA.
-Az ESMA a haditengerészeté. -Még valami?
-Az El Vesubio. -És még?
-A Campo de Mayo. -Mit gondolsz?
-Mennyi idő maradt? -Négy hónap és két hét.
Ez valami vicc?
Lehetetlen. Mondd vissza!
Azt nem lehet.
Mi más ötleted van még?
Beszélj María Eugeniával!
Ő vezeti a Bizottság archívumát. Ismeri a dörgést.
Segíteni fog.
Az ügyészség felül akarja vizsgálni az összes ügyet.
-Az összeset? Tudod, hány van? -Nem.
-Válogatnotok kell. -Csak küldd őket sorban!
Előválogattátok már?
Watts, Meijide, Dalego, Avellaneda, Valenzi...
Mindet átolvassuk.
Mindet?
-Strassera ügyész asszisztensei? -Igen.
Minden információt megadunk, amire szükségük van.
A PLAZA DE MAYO ANYÁI
Remélem, az ügyész jobban viselkedik, mint a diktatúra idején.
De a diktatúra alatt ő nem tett...
Semmit.
"Anya, mondd el neki, hogy apa elmenekült!" Ezt mondta.
"Akkor hallottam utoljára a hangját.
"Aztán elvitték."
A parancs kiadása a junta felelőssége.
Ők adták ki a parancsot, ez egyértelmű.
-De ezt a legnehezebb bizonyítani. -Miért nehéz?
Az emberrablások, kínzások és gyilkosságok bizonyítottak.
Hogy bizonyítjuk, hogy tudtak róla?
-Lehetetlen, hogy nem tudták. -Azt fogják mondani, hogy nem tudták.
"Az alárendeltek kilengései.
"Nem tudok mindenkire odafigyelni egy háború közepén."
-Jó, de 30 000 kilengés? -Igaza van.
Mondhatják: "Én nem öltem meg senkit. Nem kínoztam meg senkit.
-"Nem raboltattam el senkit." -"Nem tudom használni a sokkolót."
Tanúk kellenek, akik látták őket a titkos központokban.
Mi van, ha senki sem látta őket? Ez is része volt a tervnek, igaz?
Nem köthető össze a gyilkosságokkal és az eltűnésekkel.
-Valaki csak látta őket. -Nem.
Koncentráljunk a tervre!
Bizonyítsuk be, hogy ugyanezt tették országszerte!
Mindenhol raboltak el embereket.
Titkos börtönökben tartották fogva őket.
Megkínozták őket a vallatás során.
Az egész országban tűntek el emberek.
Ha ezt tudjuk bizonyítani, azt is tudjuk bizonyítani, hogy összehangolt terv volt.
-Erre van szükségünk. -Tehát
az ügyeket rendszerezzük
fegyvernem, év, börtön szerint...
-Régió szerint. -Régió szerint?
-Utazni fogunk? -Igen.
Hová szeretnétek menni?
Köszönöm.
-Várnak ránk. -Láttad a hegyet?
Tudtam! Ez a város tele van fasisztákkal.
Ismered ezt a fickót?
-Két háztömbnyire arra. -Erre. Gyere!
Biztos vagy benne?
Én arra megyek. Majd találkozunk.
Jó reggelt!
Elnézést! Jó reggelt!
Juan Pablo Noriegát keresem...
Itt nincs semmi.
Jó, köszönöm.
Kérdezd azt a fickót!
Elnézést, uram!
Nem dolgozhatunk itt.
-Fasiszták, mondtam. -Mit tegyünk?
Szedjetek össze mindenkit, máshová megyünk!
Mit tegyünk?
Fogd ezt!
AZ ÜGYÉSZEK FELKERESIK AZ ÖSSZES TARTOMÁNYT
Ez fontos lehet, mert eszköz lehet arra,
hogy újabb eseteket hozzanak.
Ezek az emberek az ügyészségtől jöttek.
Azokat keressük, akiknek információja van
a diktatúra során elkövetett bűncselekményekről
a perhez, amelyet Strassera ügyész készít elő Buenos Airesben.
Bármilyen információ, név vagy adat...
Rendőrség, kinyitni! Nyissák ki!
...keressék az Igazságügyi Minisztériumot a Mitre utca 2800 alatt, hívják az 5240...
Három ember vitt el a cellámból. Bekötötték a szemet.
Meztelenre vetkőztettek. Az következett, amit ők "tengeralattjárónak" hívnak.
A fejed egy vödör vízbe nyomják, amíg már nem bírod tovább.
Abszurd dolgokat kérdezek.
"Mi a kommunizmus?" Fogalmam se volt róla.
Aztán megkérdezték, tudom-e, hol lakik Firmenich,
meg más neveket is, amiket nem ismertem. Ez feldühítette őket.
...lánc kerül a bokádra, és kapsz egy számot.
X-96.
Attól a pillanattól fogva már nem Mario Valle voltam.
-Bekötötték a szemem. Puskatussal ütöttek. -Kinyitják a csomagtartót...
-...sokkolóval. -Hányni kezdtem.
Nem tudtam vizet inni. A sokkolótól még áram volt bennem.
A szomszédai látták azokat, akik elvitték?
Honnan tudta, hogy a hadseregtől vannak?
Szia, drágám! Mi a helyzet?
-Rád vártam. -Értem.
Történt valami?
Ülj le, kérlek!
Jó, persze.
-Abel és én végeztünk. -Hogy ki?
Apa!
Sajnálom, nem kedvelem a fickót. Nem tudom, tudod-e...
-Nős. -Igen.
Nem vagyok hülye, apa!
Kezdettől tudtam, hogy nős.
És soha nem kérdezett rólad.
Nem hiszem, hogy tud a munkádról.
Ne kémkedj utánam, jó?
És ne küldd utánam Javiert!
-Megijeszted. -Oké.
Fontosabb dolgok miatt kell aggódnod.
Ne haragudj!
DECEMBER JANUÁR
BIZONYÍTÉKOK BENYÚJTÁSA
Quilmes, Avellaneda.
FEBRUÁR
Hol?
A harmadik polcon.
Egy, kettő...
-Ez rendben van? -Az ESMA azon a polcon van.
Látta valaki...
Itt van három az ESMA-tól.
-Ügyész úr! -Igen?
Megvan a bizonyítéka.
Tizenhat kötet, 4000 oldal, 709 ügy és több mint 800 tanú.
Remek munka! Gratulálok!
-Nyújtsa be! -Mi?
Velünk jössz!
-Gyerünk! -Hová?
-Benyújtani! -Gyerünk!
Egyedül nyújtsa be? Nem! Együtt!
Igen, jöjjön velünk!
Mi folyik itt?
Strassera ügyész úr, az ügy beterjesztője.
-Örvendek! -Szintúgy.
Gratulálok!
Hol találta őket? A cserkészeknél?
Azt javaslom, a bizonyítékokra koncentráljanak,
nem a csapatom fiataljaira!
Jól jegyezze meg!
Tudom, miről beszélek.
Sok szerencsét!
Indulunk?
Mindent!
Uram!
Ott van.
Uram, kérem!
Egy kérdés, uram!
Gondolja, hogy ilyen mennyiségű bizonyíték elég lesz?
Döntő mennyiségű és minőségű bizonyítékunk van.
Hadd mondjam el, hogy ezt rekordidő alatt értük el!
Hála ezeknek a fiataloknak és a munkatársamnak, Moreno Ocampo úrnak.
-Megfenyegették? -Ezzel inkább nem foglalkozom.
Ha megbocsátanak.
Uram, elnézést!
Igaz, hogy megfenyegették?
A NAGY PER
KICSODA STRASSERA
STRASSERA GYEREKEI
STRASSERA HELYETTESE
-Üdv, hogy s mint? -Jó estét!
Sajnálom.
-Jó a cikk a magazinban. -Kösz.
Irónia volt.
-Nem tetszett? -Nem.
Mindenki elolvasta odafent.
-És ez rossz? -Szörnyű.
-Menjek el? -Eszedbe ne jusson!
Ezek a bácsikáid.
Nem szabad nyápicnak lenned.
Igyunk egyet!
-Pezsgőt? -Igen.
Az a fickó felismert téged.
Egy másik is.
Hála istennek a bácsikád még nem látott meg!
-Hol van? -Nem mondom meg.
Ez igaz? Sokat?
Ne nézz oda!
-Ne nézz oda! -Mondtad neki, hogy ez nem ellene irányul?
-Nem. -Miért?
Nem gondolja azt, hogy ellene irányul.
Szerinte ellene, a család és az ország ellen irányul.
Perla!
-Ezredes úr! -Hát maga az!
Hogy van? Ezer éve nem láttam!
-És a felesége? -Utazgat.
-Megint? -Igen.
-Hol van? -Milánóban.
Köszönöm.
Bácsikám!
Elnézést a zavarásért! Beszélhetnénk egy pillanatra?
Magának Ocampo vezérőrnagy vagyok.
Elnézést, vezérőrnagy úr!
-Beszélhetnénk? -Egy kérdés, ügyvéd úr!
Gondolja, hogy megnyeri a pert?
Nem tudom.
Úgy véli, hogy a katonaság helyesen cselekedett?
-Háború volt, ügyvéd úr. -Az állam háborúja a társadalom ellen?
Fegyveres csoportok ellen, amelyek fenyegették a...
Akiket ki bíróság elé kellett volna állítani az állítólagos bűneik miatt.
Nem elrabolni, megkínozni, meggyilkolni és eltüntetni.
Nos, mi folyik itt?
Mit is beszéltünk meg? A családban nem politizálunk!
-Luis, gyere velem! -Bocsásson meg!
Itt mindenkinek tudnia kell...
Minden rendben, uram?
Igen. Jól vagyok.
Elvigyük kocsival?
Ne.
Köszönöm, nem.
1985. ÁPRILIS 22. A NYILVÁNOS MEGHALLGATÁS KEZDETE
A Külügyminisztérium szerint Clyde Snow holnap érkezik.
Védelem alatt áll. A nagykövetség együttműködik.
Igen.
-Minden rendben lesz. -Igen.
-Jó. -Igen.
Hallgasson rám! Ne erőltessük!
-Ez az első hét, igaz? -Igen.
-Csak igent mond? -Nem.
-Loza, egy perc. -Strassera!
Uram!
-Elnézést! -Igen, mondja csak!
Az a férfi magával van?
Nem.
Nem lehet itt. Nézzen utána, ki ez!
Rendben.
-Uram, kérem! -Épp indulni készültem.
Szóval? Csak úgy elengedte?
Nyugalom, fiatalember! Ura vagyok a helyzetnek.
-Nem! -Nem mondtam, hogy egy óra...
-Nem akarok változtatni semmin. -Julio!
-Egy pillanat. Mi az?
Volt ott egy férfi.
-Lehet, hogy tégla. -Honnan tudja?
Másodszor látom őt.
Valaki felvenné azt a telefont? Már öt perce cseng.
-Kérem! -Vegye fel, kérem!
Halló?
Tisztelettel, biztosíthatom, hogy nincs bomba.
Hogyan tudja ezt garantálni?
Ez nyilvánvaló. Ez egy akció a társadalom terrorizálására.
Ez sértés, bíró úr!
A kamarának kötelessége a biztonsági eljárás lefolytatása
a vádlottak és tanúk védelmében.
Biztonsági eljárás? Ez valami vicc?
A tanúkat és minket hat hónapja fenyegetnek folyamatosan!
A védelem állítja, hogy a vádlottak biztonsága nem garantálható.
Bíró úr, ez a vádlottak trükkje.
Ez nyilvánvaló.
Csak annyit kérünk, hogy halasszuk el a per kezdetét.
Határozatlan ideig.
-Amíg a feltételek megfelelőek. -A végtelenségig.
Ez az első nap!
Az első napon nem lehet elnapolni!
Ha ma elnapolja, ha nincs tárgyalás, ez soha nem fog létrejönni!
Csak napi egy bombafenyegetés kell nekik!
Strassera, befogná?
Folytatjuk.
-Mi? -Igen.
A szokásos módon folytatjuk.
A bíróság garantálja a tárgyalás biztonságát.
A tárgyalás ma kezdődik.
-Mi van a bombával? -Hadd robbanjon fel!
-Ugye tudja, hogy ez a döntés... -Nagyon is tisztában vagyok vele.
Hallotta. Nagyon is tisztában van vele.
Még valami.
A nők nem viselhetnek kendőt.
Ők a Plaza de Mayo anyái.
Politikai jelképek nem megengedettek. Semmiféle ideológia.
-A bíróság tisztában van vele... -Van még valami?
Nincs, bíró úr.
-Készítse elő a meghallgatást! -Igen, uram.
Ha lehet.
Elnézést a zavarásért!
Nem kell elmagyaráznom a per fontosságát, önöknek még kevésbé.
Van egy őrült, aki megpróbálja leállítani...
ha nem veszik le a kendőjüket.
Tudom, hogy nehéz döntés.
Nem a mi döntésünk,
hanem az önöké.
Sajnálom.
-Bocsássanak meg! -Igen.
-Mit tegyünk? -Csináljuk!
Ne aggódj!
Ezennel megnyitom
a 13/1984-es per tárgyalását,
a fegyveres erők következő tisztjeinek ügyében:
Jorge Rafael Videla altábornagy, Emilio Eduardo Massera admirális,
Orlando Ramón Agosti dandártábornok, Roberto...
-Jól van? -Igen.
Ne féljen! Tényleg nincs bomba.
-Tudom. -Oké.
Leopoldo Fortunato Galtieri altábornagy,
Jorge Isaac Anaya admirális,
Arturo Basilio Ignacio Lami Dozo dandártábornok.
A tanúk padjára szólítom Ítalo Argentino Lúder urat!
Lúder úr, eskü alatt tesz vallomást.
Esküszik, hogy igazat mondja, a teljes igazat és csakis az igazat?
Esküszöm.
Leülhet.
Lúder úr, abban az időben, amikor ön
a végrehajtó hatalom feje volt,
ezeket a rendeleteket adták ki. 2770, 2771...
-Ott a fickó, akiről meséltem. -És 2772.
A kérdés a következő.
Mely érvek vezettek ezekhez a rendeletekhez?
1975. februárjában...
...az argentin hadsereg beavatkozása érdekében
a felforgatók elleni küzdelemben.
Kiterjesztettem a fegyveres erők intervencióját az egész országra.
Ki kell emelnünk, hogy a megsemmisítési parancsot
María Estela Martínez de Perón demokratikus kormányzása idején adták ki,
a fegyveres erők segítségét kérve,
mivel polgárháború küszöbén álltunk.
-Igaz, uram? -Sosem mondtam, hogy "polgárháború."
Akkor hogyan definiálná?
Soha nem beszéltem háborúról.
De egyértelmű, hogy volt egy ellenség, amely veszélyeztette a nemzetbiztonságot.
-Igaz? Most mondta, Lúder úr. -Igen, ez igaz.
Hadd magyarázza el a tanú, hogyan értelmezi ezt a szót,
amely annyira fontos a védelemnek: "megsemmisítés!"
Azt jelenti, bármi áron megszerezni az információt?
Kínzás, emberrablás,
egy tehetetlen személy fizikai megsemmisítése?
Válaszolnia kell.
Semmiképpen sem jelent fizikai megsemmisítést.
A rendeletek semmilyen módon nem jelentenek törvénytelen elnyomást.
A tanú elismeri, hogy az ellenség létezett, és meg kellett semmisíteni.
Ezen a képen egy koponya látható, az elején egy lyukkal,
ezt a kör alakú lyukat
egy golyó ütötte, amely áthatolt a homlokon.
Ezen a dián egy koponya látható, az elején egy lyukkal.
Ezt a kör alakú lyukat egy golyó ütötte, amely behatolt a fejbe.
Annak ellenére, hogy a csontok a földben voltak, a méretükből és alakjukból tudjuk,
hogy ezt a személyt néhány méterről kivégezték.
A JUNTA-PER KÜLFÖLDI TANÚK
Külföldi küldöttek közül Antoine Sanguinetti kijelentette,
hogy 1978-ban hazánkban tett látogatása során...
ÁPRILIS 25.
...számos panaszt gyűjtött össze a családoktól...
...és nemzetközi szervezetektől az állítólagos eltűnésekkel kapcsolatban?
Luis!
ÁPRILIS 26.
Az ENSZ és az Amnesty International által benyújtott panaszok.
...sem az emberi jogi szervezetek, az OAS vagy az ENSZ által
a kormány ellen...
Bíró úr, a vádhoz
számos jelentés és panasz érkezett,
ami egyértelmű bizonyíték arra, hogy a tanú nem mond igazat.
Strassera úr, kérem, várjon a sorára!
Folytassa, altengernagy úr!
Nincs tudomásom arról, amit említett.
Ahogy mondtam,
ezek általános kérdések voltak Argentína politikai helyzetéről.
Szóval?
Mi az?
-Hogy állunk? -Azt mondanám, jól.
Vannak kétségei?
Nem mondtam semmit. Az mondtam, hogy jól állunk.
Mit gondol?
-Semmit. -Úgy érti, semmi jót.
Mit akar hallani, Julio?
-Hogy miért nem állunk jól? -Nem ezt mondtam.
De ezt gondolja.
-Jól állunk. -De?
Beszéltem anyámmal.
-Mit mondott? -Semmit.
-Semmit. A szokásosat. -Mi a szokásos?
A szokásos, Julio.
Szerinte a külföldi szakértők épp olyanok, mint a felforgatók.
-Az Argentína-ellenes kampány. -Luis!
Nem indulhatunk ki az anyjából.
Videlával járt templomba.
-Őt soha nem fogjuk meggyőzni. -Nem, ez igaz.
Ha az ő meggyőzése a küldetésünk, cseszhetjük. Soha nem fog sikerülni.
-Soha. -Maga szerint sikerülhet?
Nem.
Soha nem győzzük meg az olyanokat, mint az anyja.
-Soha. -Oké, Julio. Igaza van.
Olyan makacs! Nem tudok vitatkozni magával.
-Julio! -Mi az?
-Szükségem van önre. -Miért?
A holnapi vallomás miatt.
-Most? -Igen.
Oké.
Van egy váróterem.
ÁPRILIS 29.
-Ő velem maradhat? -Nem. Csak a tanúk.
-Itt kell maradnia a tanúvallomásig. -Elszigetelve?
Nem beszélhet senkivel.
Szóval egyedül?
A bíróság megállapította, hogy nem láthat senkit.
-Tessék. -Az én arcomat is eltakarják?
A biztonsága érdekében.
Persze, köszönöm. Már egy hónapja kapok fenyegetéseket.
-És a testőre? -Egyik nap jött egy férfi, aztán eltűnt.
Jobb, ha távol tartja magát a rendőrségtől.
-És ő? -Velem marad.
Egész nap. Ne aggódjon!
A bíróság szólítja Adriana Calvo de Laborde asszonyt!
Asszonyom, a bíróság most meghallgatja a vallomását
a "Nemzeti Átszervezés Folyamatának"
nevezett katonai junta parancsnokai ellen.
A vallomása...
1977. február 4-én elraboltak az otthonomból.
Betettek egy kocsiba.
Miközben az autó befordult a sarkon,
pulóvert húztak a fejemre, lelöktek a kocsi padlójára,
és rám tapostak.
Aztán azzal fenyegetőztek, hogy megölnek.
Kirángattak, levették a pulóvert,
szorosan bekötötték a szememet, a kezemet hátrakötözték.
Hat és fél hónapos terhes voltam,
tehát előrehaladott volt a terhességem.
Az állapotom ellenére megkínoztak.
Hónapokra bezártak.
A kínzások szisztematikusak voltak, folyamatosak, változatosak...
A bíróság szólítja María Kubik asszonyt!
Jó estét, Juan Carlos!
Az egykori parancsnokok perének hetedik napján
a tárgyalás Kubik szívszorító tanúvallomásával kezdődött,
az eltűnt María Cristina Lefteroff édesanyja.
Esküszik, hogy igazat mond, a teljes igazat, és csakis az igazat?
Esküszöm.
María Cristina Lefteroffot elrabolták és a quilmes-i brigádhoz vitték.
Órákkal később az anyát, aki a lányát kereste,
szintén elrabolták, és egy titkos börtönbe vitték.
A testvéreim 13, 11, 10 évesek voltak, a legkisebb pedig 8 éves.
Leszállítottak minket a repülőgépről, és a reptéren át
egy kocsihoz vittek, és eltakarták az arcunkat.
MÁJUS 9.
Azt mondták, anyánkat Tucumánba küldik.
A mai napig nem került elő.
Megtudta, mi történt a fiával?
Elhatároztam, hogy bármit megteszek, elmegyek Campo de Mayóra, bárhová.
Egy barátom azt mondta: "Iris, ne keresd, megölték!"
Egy folyosón, másokkal együtt,
beleértve a feleségemet is, akit előttem kínoztak meg,
és hallottam, hogy üvöltött a fájdalomtól.
Senki nem tudott semmit. "Miért viszik el? Hová?"
Ez olyasvalaki volt, akit nem ismertem. Valaki, akit napokig kínoztak.
A banda éjjel-nappal, könyörtelenül kínozta,
az összes módszerrel, amit elmondtam, és sok más módon is.
Miután a banda távozott, bíró úr, az őrök hússütést rendeztek!
Bort ittak, és kezdtek lerészegedni.
Az egyiknek az az ötlete támadt, hogy kínozzák tovább, és nekiláttak.
Ezúttal nem információt akartak, bíró úr!
Az egyetlen célja ennek a kínzásnak, ami órákig tartott...
az volt, hogy a fogoly kimondja:
"Faszt szopok, anyám meg egy kurva."
Órákon át kínozták, hogy kimondja.
És nem mondta, bíró úr!
Nem mondta.
Elnézést, hogy ilyen szavakat használtam, de szerintem fontos,
mert említették a túlkapásokat,
és állítólag ezek a túlkapások a vádlottak számára.
A többi rendben van. Csak a szokásos aljas, kegyetlen kínzás.
Kérem, véleménynyilvánítás nélkül írja le a tényeket!
Ez tény, bíró úr.
Megkértem egy őrt, aki kicsit emberségesebb volt, hadd beszéljek vele.
Bevitt Claudia cellájába,
én levettem a szemkötőmet...
Claudia azt mondta: "Pablo, köszönöm, hogy erőt adsz nekem."
MÁJUS 20.
Azt mondtam neki, amikor kijutunk, együtt leszünk.
Egy pár.
Aztán, egy ponton azt mondta nekem:
"Ne érj hozzám, mert megerőszakoltak!
"Miközben kínoztak, ledöntöttek,
"és megerőszakoltak, elölről és hátulról."
A bíróság szólítja Alejandra Naftalt!
Egy másik helyre vittek, és a lányok tudták, hogy megerőszakoltak.
Azt mondták, hogy őket is megerőszakolták, többször is.
Néhány embernek nem esett nehezére,
hogy ilyen brutális módon kihasználjon minket, nőket.
A szándék az, hogy pszichológiailag tönkretegye az illetőt.
Az első napon, amikor megkínoztak, az elrablásom napján,
egyvalamitől éreztem igazán szörnyen magam.
Volt ott egy nő, aki teát töltögetett, mintha ez egy hétköznapi dolog lenne.
JÚNIUS 21.
Jelenteni fogjuk, és elkísérünk egy új hotelbe.
Visszamegyek, uram.
Hónapok óta követnek minket.
-A vallomása nagyon fontos. -Nem fogok tanúskodni.
Zelaya, üljünk le!
Nyugodjon meg!
Tanúskodnia kell.
Az embereknek meg kell tudniuk.
Vagy elszalasztja a lehetőséget,
hogy az ország megtudja, mit tettek azok a bűnözők...
Azok a bűnözők?
Az egyik kínzóm a polgármesternek dolgozik.
Az orvos, aki ellenőrizte, kibírok-e még több áramütést,
a kórház főorvosa.
Közöttük kell élnem.
Mit keresek én itt?
Zelaya, kérhetünk testőröket. Meg tudjuk védeni.
Nem, nem tudjuk.
Ez az igazság.
Amíg ezek a fickók szabadok, nem tudunk megvédeni senkit.
Szomorú, de igaz.
Mai hír, hogy a tanúk kérésére
az ügyészség többé nem adja ki a tanúk napi listáját.
Tekintettel a tanúkat nap mint nap érő,
ismétlődő fenyegetésekre.
JÚLIUS 17.
Halló!
A Trikolor Osztag egy tagja közölte valakivel a vád csapatából,
hogy az ügyész 48 órán belül...
-Ki? -...meg fog halni.
MEGFENYEGETTÉK AZ ÜGYÉSZT
Minket is megfenyegettek.
A vádnak hivatalos jelentést kell benyújtania,
-vagy részletekkel szolgálni... -Részletekkel?
Judith, gyere, kérlek!
Tudnál bármilyen információt adni a korábban kapott hívásról?
Dél előtt hívott, azt mondta, hogy a Trikolor Osztag tagja.
Nincs ilyen osztag. Tudna pontosabban fogalmazni?
Egy név? Bármilyen jellegzetesség?
Mivel ez egy névtelen hívás volt,
nyilván nem tudok nevet vagy személyleírást adni.
Milyen volt a hangja?
Furcsa és durva hang volt. Kicsit nevetséges.
-Mint egy fasiszta hangja. -Egy fasisztáé? Ezt hogy érti?
Mint a magáé, ügyvéd úr.
-Ez abszolút tiszteletlenség! -Elég!
Vessünk véget a szünetnek, és folytassuk a meghallgatásokat!
Vagy a katonaság...
... a vádlott agresszív stratégiája újra és újra megismétlődik.
... hogy a tanú azt mondja...
JÚLIUS 20.
ELÉG EBBŐL A SZARSÁGBÓL!
A bomba hatására megduplázták az őrséget a tárgyaláson
az ismétlődő fenyegetések miatt, Alfonsín elnök és Strassera ügyész ellen.
Amikor elengedtek a testvéreimmel együtt, azt mondták, ne vegyük le a szemkötőt,
hogy figyelni fognak.
Tizenöt percet töltöttünk így az utcán.
A testvéreim sírtak, anyánkat akarták.
Láttam egy éttermet az utca túloldalán.
Tele volt.
Az emberek néztek minket.
Senki sem segített.
Hogyan hiheti valaki azt, hogy pár gyerek
veszélyes lehet?
Április 15-én kezdtem vajúdni.
A harmadik gyermekem volt, tudtam, hogy gyors lesz.
Jött egy járőr, autóba tettek, és elhagytuk az ötödik őrsöt.
Bekötött szemmel feküdtem a kocsi padlóján.
A kezemet hátrakötözték.
Sértegettek.
Mondtam nekik, hogy jön a baba,
hogy hagyják abba, hogy nem ez az első, itt az idő.
Nem csináltak semmit.
A sofőr és a másik pasas csak nevetett.
Azt mondták, mindegy, mert...
úgyis meg fognak ölni a babával együtt.
Ne is törődjek vele.
Nem tudom, hogyan tudtam levenni az alsóneműmet
és kitolni a babát. Nem emlékszem.
Azt sikítottam:
"Jön, nem tudom visszatartani! Álljanak meg!"
És megszületett a kislányom.
Megálltak az út szélén.
A babám egészséges volt, de nagyon kicsi.
Leesett az ülésről, a köldökzsinóron lógott a padlón.
Könyörögtem nekik, hogy adják oda, hadd fogjam meg, de nem tették.
Megkötözték a zsinórt és továbbhajtottak.
Három perccel később, a babám sírt.
Még mindig meg voltam kötve, bekötött szemmel. Nem adták oda nekem.
Megérkeztünk egy helyre, nagy épület volt, márvány munkalapokkal.
A babámat az egyik pultra tették. Fázott, piszkos volt, sírt.
Azt mondták, menjek be, hoztak egy vödröt,
és kényszerítettek, mossam fel a padlót, töröljem le az összes munkalapot.
Ezt kellett tennem, meztelenül, a tiszt előtt.
Az őrök előtt, akik nevettek.
Csak ezután foghattam meg a kisbabámat.
A szabadon bocsátásom előtti estén
Claudia mondott valamit, amit soha nem felejtek el.
Hogy minden december 31-én,
szilveszterkor,
emeljek poharat rá és mindenki másra.
Mert ő már halott.
Szeretne még hozzátenni valamit?
Bíró úr, csak annyit akarok tudni,
hogy a lányom él-e vagy halott!
Sajnos erre ez a bíróság nem tud választ adni.
Egy hónappal később kiengedtek.
Elvesztettük az állásunkat, elvesztettük az otthonunkat,
elvesztettük a barátainkat,
mindent elvesztettünk. El kellett menekülnünk az országból.
Engem sikerült megfélemlíteniük, bíró úr.
Szerencsére mindenkit nem tudtak.
Voltak rokonok,
anyák és nagyanyák, akik szembeszálltak velük.
És ma nekik köszönhető, hogy itt vagyok és igazságot követelek.
Nincs más hozzáfűznivalóm.
Ügyész úr, van kérdése?
Nincs kérdésem, bíró úr.
A védelem kíván kérdést feltenni?
Nincs kérdésem.
A vallomástételének vége, asszonyom. Köszönöm.
Már elmentem.
Halló!
Igen, kapcsolom.
Ott kell lenniük.
-Luis! -Nézd!
-Az anyukád. -Kösz.
Lássuk!
Halló!
Jól vagyok, anya. Köszönöm. Jól ment a mai meghallgatás.
Hallottad a rádióban?
Persze, hogy tudtam, csak azt nem tudtam, hogy hallgatod.
Tényleg?
Mit gondolsz?
Adriana Calvo de Laborde.
Igazat mondott?
Persze, hogy igazat.
Hogy lehet valaki ilyen kegyetlen?
Ilyen kegyetlen egy terhes nővel?
Még csak nem is törődtek a kisbabával!
Szörnyű, őszintén mondom! Rettenetes!
Soha nem gondoltam volna, hogy ilyen... szörnyűséget hallok!
Én sem.
Tudom, hogy csúnya dolgokat mondtam, és hogy sokat vitatkozunk.
Nem könnyű nekem látni,
hogy a fiam olyat tesz, amivel határozottan nem értek egyet.
-Hát... -Mindig is így gondoltam.
A neveltetésem, a vallásom, az ismerőseim miatt...
Mindig tiszteltem a hadsereget, de most...
Most azt hiszem, igazad van.
-Azt hiszed, igazam van? -Igen, Luis, igazad van.
Videlának börtönbe kell mennie.
-Luis! -Igen, anya.
Börtönbe kellene mennie.
Nem tudom, hányan hallgatják a tárgyalást.
Igen, mindenkinek meg kellene hallgatnia.
Igen, dolgozunk rajta.
A holnapi meghallgatásra készülünk.
Egyértelmű, hogy minden összefügg.
A Bettini-ügy. Az összes bűntett egy családban.
Megölik a fiút, elrabolják az apát, aztán a nagymamát bántalmazzák.
Nyugalom, jól állunk!
-Mi a baj? -Nem tetszik, hogy ezt mondod.
-Hogy jól állunk? -Nem tetszik.
Miért?
Jól állsz,
de ha elhiszed, jól állsz,
az egészet taccsra vághatod, érted?
-Csak próbálok pozitív maradni. -Éberebbnek kell lenned, mint valaha.
Igaz, hogy mostanáig sikerült...
felhívnod a figyelmet.
Érzelmeket váltottál ki. Igen, persze.
Hé, jól vagy?
Jól vagy, vagy baj van?
-Válaszolj! -Nem!
-Jól vagy? -Nem, de te sem!
Most az ESMA jön. Az ESMA kemény.
Tudom.
Tudod.
Légy óvatos, Julio!
Légy óvatos!
-Anya? -Igen?
Itt egy levél az argentin haditengerészettől.
Egy golyóval.
Add ide!
Valaki itt hagyta.
STRASSERA ÚR 48 ÓRÁN BELÜL KIVÉGEZZÜK.
Két hét, ennyi az egész.
-Egyet mondtál. -Vero, nem számít.
Én nem félek.
Akik ölnek, azok nem fenyegetőznek. Ez közismert tény.
Betörtek az otthonunkba, és egy óra múlva lesz a meghallgatás.
Kérlek, könyörgöm!
-Ez a legfontosabb nap! -Jó.
Csak nem akarom, hogy bármi történjen veletek.
Két hét, amíg végzünk az ESMA-val. Ennyi!
-Amíg végzünk az ESMA-val. -Jó.
-Indulás, gyerekek! Gyorsan! -Jól van.
Amíg végzel az ESMA-val.
Uram! A média egy új fenyegetésről beszél.
Hogy levelet hagytak a lakásán.
Ez jelentéktelen dolog.
Azt hiszem, inkább a tanúkat próbálják megfélemlíteni, mint engem.
És nagyon ügyetlenül.
Ha velem csinálnak valamit, mindig lesz, aki a helyemre áll.
Tehát hisz a fenyegetéseknek. Tett erről feljelentést?
Ennek megfelelően nyomoznak az ügyben.
Forrásaink szerint az argentin haditengerészet küldte a levelet. Ez igaz?
Kezdődik a meghallgatás. Köszönöm az aggodalmát!
Julio Strassera ügyészt látták.
Ma a legnehezebb pillanata előtt áll a korábbi parancsnokok perében.
Mindaz, amivel hozzájárult, nagyon fontos. Ez nem kétséges.
A kockázat, amit vállalt, a bizonyíték, amit hozott.
Maga egy hős.
De a helyzete más.
-A védelem... -Miért más?
Hadd tisztázzam, segíteni próbálunk!
-Próbálom... -Nem értem, miért vagyok más.
Tudja, mi lesz?
Megpróbálják bizonyítani, hogy nem áldozat volt, hanem az ESMA alkalmazottja.
De ez az igazság! Azért dolgoztam ott, mert kényszerítettek.
-Igen, mi tudjuk. -Nem csak az igazság számít.
-A kockázatról van szó. -Már így is kockáztattam.
Kockázatot vállaltam azzal, hogy összeszedtem ezeket a perhez.
Nézze, uram, megkínoztak, elraboltak...
Kényszerítettek, hogy beköpjem a bajtársaimat.
Néhányan talán miattam tűntek el.
Nem.
Áldozat vagyok, és meg kell hallgatniuk.
Hadd válaszoljon a tanú, hogy az imént leírt kártérítés
az ESMA-nál végzett munkájáért való kompenzációnak tekinthető-e!
Uram, kénytelen voltam ott dolgozni.
Használni a tudásomat egy olyan feladatra, amelyről tudtam, hogy illegális.
-Vagyis igazolványok hamisítására. -Értem.
Mondtam, hogy átgázol rajta.
...az ESMA-nál kényszerítették őket a feladatokra.
Bíró úr!
A tanú által megosztott bizonyítékok elég meggyőzőek ahhoz, hogy véget vessenek
ennek a hallatlan zaklatásnak, amit a védelem folytat,
hogy megkérdőjelezze, rabszolga volt-e.
A védelemnek joga van feltenni az általa szükségesnek tartott kérdéseket.
A bíróság dönt arról, hogy megfelelőek-e vagy sem.
-Én is ezt mondom. -Ügyész úr, kérem!
Köszönöm, bíró úr.
Akkor válaszoljon!
Hasonló módon lépett ki és be a személyzet többi tagjához?
Mint például az altisztek vagy közkatonák?
Miután megkaptam a belépőt, hasonló módon.
Tehát bizonyított, hogy a be- és kilépés ugyanúgy zajlott,
ahogy a személyzet többi tagja esetében.
Olyan fényben tüntették fel, mint egy gyanúsítottat.
A mai tárgyaláson úgy tűnt,
az ESMA egy klub lett volna, ahol ki-be sétálgattak a fogvatartottak.
Nézze, Luis!
Ha sírdogálnék minden megbonyolított vallomás,
a bírók minden kérdése...
A vádlottak nyomása miatt nyugdíjba kéne mennem, vagy állást váltani.
-Mert pontosan ez a dolguk. -A miénk pedig az, hogy megnyerjük a pert!
Hogy megnyerjük a vádiratban, az ítéletben, az utcán.
Melyik utcán? A Lavallén vagy a Paranán?
-Ne legyen lekezelő velem! -Mi történt?
-Figyeljen! -Próbálja figyelembe venni a határokat!
A tanúk hősök. Gondoskodnunk kell róluk!
Az igazságszolgáltatás tisztviselői vagyunk. Tisztviselők.
Nem keveredünk a tanúkkal vagy a bírókkal.
Nem engedünk a nyomásnak.
Világos? Tisztviselők vagyunk!
Tudja, hogy egyes tisztviselők mosták a kezeiket,
és játszották a hülyét a diktatúra alatt!
Ki játszotta a hülyét, például?
Tudja, miről beszélek.
Nem tudom. Elmagyarázná?
-Tisztviselőnek lenni nem jelent semmit... -Ne kerteljen!
Miről beszél?
Arról, hogy egy tisztviselő vállalja a kockázatot, és nem lekezelő.
Én nem vállalok kockázatot? Lekezelő vagyok?
-Nem magáról beszélek. -Most mondta, hogy az vagyok.
Hogy hasznos vagyok a hatalomnak, és játszottam a hülyét a diktatúra alatt.
Nem! Ez egész más.
A képembe akarja dörgölni az eltűnéseket, amiket nem tudtam kivizsgálni.
Valami másra gondolok, Strassera!
Nem. Tudom, miről beszél.
Mit gondol, mit csináltunk a diktatúra alatt?
Egy rakás pénzt kerestünk?
Mulattunk Punta del Estében?
Élveztük a kiváltságokat egy nemesi család tagjaként?
Egy ezredes nagybácsival?
És egy anyával, aki Videlával járt egy templomba?
Nem vagyok felelős a családomért.
De önmagamért nagyon is.
Kapja be, Moreno Ocampo!
-Kapja be, Strassera! -Rendben.
Én is felelek önmagamért.
Halló!
Strassera, igen.
Jó.
Rendben.
Jó. Holnap.
Jó. Rendben.
Bruzzo.
-Mit akar? -Nem tudom.
Nem tudom.
Julio! Elnézést!
-Először is gratulálok! -Köszönöm.
Amit tettél, sokak számára reményt hozott. Ülj le!
Nem csak én,
mindenki büszke arra a munkára, amit végzel.
Köszönöm.
Az elnök maga mondta, hogy ez példaértékű, történelmi tett.
Nagyra értékelem.
Miért hívtál ide?
Kávét?
Egy csésze forró kávét?
Mit kér Tróccoli miniszter?
Nos...
Aggódom valami miatt, és segítened kell.
Segíteni?
Igen, kényes ügy.
Komoly nyugtalanság van a hadseregben.
Azt hiszik, ez csak a kezdet, és a perek folytatódnak.
Felelősen kell viselkednünk.
-Az igazságszolgáltatásnak is. -Felelősen?
Kinek a nevében mondod ezt nekem?
Az ország nevében, Julio. Az ország nevében.
Ha katonai felkelés lesz, és jól tudod, hogy megtörténhet,
ki számolja meg a halottakat?
Te, én? A bírók?
Julio!
Ezt nem hiszem el! Mit keres itt, Luis?
-Elmondaná, pontosan mit mondott Bruzzo? -Vécén vagyok!
Talán csak feltételezi, hogy mondott valamit, pedig nem.
Kérem!
Kérem, mondja el, mit mondott Bruzzo!
Háromszor elismételtem.
Bruzzo...
Megkért, hogy legyünk óvatosak...
ha büntetési tételeket kérünk. Ó-V-A-T-O-S-A-K.
Mit jelent ez?
Például most óvatosan kitöröltem a fenekem.
Hihetetlen!
Nincs jól.
És mit mondott neki?
Azt, hogy...
majd a zárszavamból megtudja,
milyen büntetési tételeket kérünk.
-Hogy az igazságszolgáltatás független. -És ő mit mondott?
Azt mondta...
Ha az igazságszolgáltatás nem cselekszik helyesen, azzal a demokráciának árt.
A légierőt nem mocskolhatják be.
-Ezt mondta? -Nagyjából ezt.
-Várjon! Kimondta, hogy "légierő"? -Nem, de utalt rá.
Tehát az "óvatosan" és a "légierő" nem egy mondatban hangzott el?
Higgyen nekem, Luis! Magunkra maradtunk. Egyedül vagyunk.
Hát nem érti?
Megpróbáltuk. Menjünk!
-Köszönöm. -Rajta, Julio!
Nézze azokat a mocskokat a légierőtől!
A képünkbe röhögnek. Seggfejek!
Jól van.
Julio!
Julio, elég!
Titkár úr!
-Hagyja abba! -Felszólítaná az ügyészt,
hogy tartózkodjon a sértő gesztusoktól a védelem felé?
-Kérem! -Julio!
Strassera úr, kérem, szigorúan tartsa magát az eljárási szabályzathoz!
Csillapodjon! Nyugi!
Nyugodt vagyok.
-Nem úgy néz ki. -Majd lenyugszom.
Álljanak fel!
Tiempo Nuevo.
Gonzaga úr,
ön Massera admirális védőügyvédje.
Mit mondana annak, aki figyelemmel kíséri a pert,
és naponta hallja azt, hogy Massera admirális gyilkos?
Azt mondanám, gondoljon arra, milyen volt Argentína tíz évvel ezelőtt.
A gerillák és Isabel Argentínája.
Megkérdezném az illetőt,
mi lett volna, ha az admirális elveszíti a háborút?
Hol lenne Alfonsín elnök?
És a bírók?
Börtönben, vagy kivégezték volna őket.
Nem!
-Miért? -Mert nem.
-Ez nem elég. -Hogyhogy? Nemet mondok.
Legalább egy indokot mondj!
Ő volt a diktatúra propagandaminisztere.
Ennyi elég?
-Jó. -Ez fontos...
Nagyfiú vagy, tedd, amit akarsz.
-Meg kell magyaráznunk... -Oké. Viszlát!
Muszáj...
Mi az?
Moreno Ocampo a tévébe akar küldeni. Neustadt műsorába.
Mit mondtál?
Nem. Soha nem tenném meg. Ő azt csinál, amit akar.
-Halló! -Tönkretennének. Ezt csinálják.
Igen.
Mi az? Elmagyarázzam neki még egyszer? Hússzor?
Igen.
-Ez az ő döntése. -Apa!
-Telefon! -Nem.
-Nem Moreno Ocampo az. -Ki az?
Tudja, hová megyünk?
Ez nem rám tartozik.
De tudja.
Hát jó.
-Köszönöm. -Ügyvéd úr!
Hogy van?
Elnézést a kellemetlenségért,
de ezt nem lehetett az elnöki hivatalban megejteni.
Megértem.
-Szólok az elnöknek. -Igen, persze.
-Itt van az ügyész. -Küldje be!
Kérem!
Az aktuális híresség!
Kimerültnek látszik.
-Julio! -Jó estét, elnök úr!
Tudja, hogy ami most zajlik,
igen fontos az argentin igazságszolgáltatás tekintetében.
Igen, köszönöm.
Nagyon büszkék vagyunk.
Alig tartott 15 percig.
-És Bruzzo is ott volt. -Igen, de ő nem beszélt.
Akkor miért volt ott?
Tényleg nem tudom.
Hogy egységet mutasson az elnökkel? Talán Tróccoli kérte meg rá.
-És mit mondott az elnök? -Azt mondta, hogy...
naprakészen követi a tanúvallomásokat.
Hogy nagyon megindították.
És hogy...
Találkozott néhány tanúval. Végig ő beszélt.
Te nem mondtál semmit?
De. Megkérdeztem...
-mit várt a pertől. -Jó. Ez jó!
Mit mondott?
Ekkor azt mondta: "Nincs javaslatom az ön számára."
Ennyi.
Ez furcsa, nem? Semmi mást?
Valami csak volt! Biztos mondott még valamit.
Nos, igen.
Mondott valamit, miközben kifelé mentem.
Na tessék! Mit mondott?
Azt mondta:
"Nagyon várom, hogy halljam a vádbeszédét."
-Ezt mondta? -Igen.
Jó, ez teljesen világos.
Mi?
A hatalmi ágak szétválasztása. Ez tökéletes.
Julio, remek zárszót kell írnod.
Nagyot kell szólnia.
És hatásosnak kell lennie, mert nyilvánvalóan sok múlik rajta.
Talán minden ezen múlik.
Jó, értem. Ne idegesíts fel még jobban!
Julio!
Mondok valamit, amit még soha nem mondtam.
És a tény, hogy ezt soha nem mondtam neked, sokat elárul.
-És most el akarom mondani -Ki vele, Silvia!
Büszke vagyok rád.
Tudod, mi az érdekes? Mindig azt hittem, hogy egy zsémbes hitetlen a férjem,
és most nemzeti hős lettél.
-Ki mondja ezt? -Nem számít.
Nemzeti hős vagy.
Hagyd ki belőle a nemzetet!
Hát, ahogy óhajtod.
És hősök nem léteznek, Silvia.
Talán igen, Julio.
Talán...
-Jó. -Ez azért kell, hogy ne csillogjon.
Jövök!
Kezdjünk!
Adásban, három, kettő, egy!
Luis Moreno Ocampo, mondja csak!
Gyűlöli a hadsereget?
Nem, egyáltalán nem. Tisztelem az intézményt.
-Nem úgy néz ki. -Nagy kár.
A hadsereg családtagjának érzem magam.
Nem mondja!
Tudja, hogy a hadsereg többsége gyűlöli magát?
Hát, nem tudom, hogy a többség-e.
Néhányuknak nem tetszik, amit csinálunk, de szerintem másoknak igen.
Gondolja, vannak olyanok, akiknek tetszik?
Hadd kérdezzek valamit, Bernardo!
Tudja, ki volt Francisco Ortiz de Ocampo?
-Egy rokona? -Az ükapám.
Az argentin hadsereg történetének első parancsnoka.
A legelső.
Gondolja, hogy ellenezném a hadsereg intézményét?
Az a helyzet, hogy jogász vagyok.
A törvény a rögeszmém.
Nem hagyhatom, hogy azok, akik megszegik, megússzák.
Strassera úr és én igazságot akarunk szolgáltatni az áldozatoknak,
és véget vetni a halál politikai eszközként való használatának.
Nem ezt akarja mindenki?
-De igen. Persze. -Arról van szó, mi kell az országnak.
Tisztelet és igazságosság.
"Az argentin társadalom és a törvény bízta ránk a missziót,
"hogy önök elé álljunk, és igazságot követeljünk.
"Ugyanakkor
"lehetetlen több ezer esetről beszélni,
"a kiválasztott esetek pedig nem reprezentálhatják a mértékét a..."
-Népirtásnak. -Népirtásnak, igen.
Mit szólsz hozzá? Halljam!
Figyelmesen hallgatom egy bírósági tisztviselő ártalmatlan prózáját.
Elképzelem, ahogy több ezren ásítanak Argentínában és világszerte,
miközben élőben hallgatják.
Ez nem színdarab, Somigliana!
Nem is egy ügyirat, Strassera!
Nyugodjanak meg!
-Jó, nyugodjunk meg! -Rendben.
Amit Julio elkezdett mondani, az jó.
Persze, formális, de megállja a helyét.
Igaz?
-Kezdjük az erőszakkal! -Igen, az erőszak. Nem.
Az erőszak történetével Argentínában.
És aztán jöhet
a katonai kormány reakciója.
-Erőszakos válasza. -Igen.
Titokban.
-És gyáván. -Igen, gyáván.
-Tetszik. -Nekem is.
-Folytasd! -Erőszakos válasz...
Nézd meg! Mondd el, milyen!
Add ide!
Az egyetlenek, akik engedélyezhetik egy személy fogva tartását
először a hadseregnél, majd a haditengerészet titkos központjában,
és végül a légierő gépén, a katonai junta tagjai.
"A hivatalos jelentéseket vádak váltották fel.
"A kérdéseket a kínvallatás, az indoklás pedig..."
Nérói gesztus?
Igen, hogy mi?
-Nérói gesztus? -Néró császár.
Mint a lefelé mutató hüvelykujj.
Jó.
-De nem érthető. -Nem?
Mi a helyzet...
"A nérói hüvelykujj lefelé mutató gesztusa?" Nem?
-De. -Tessék. Folytasd!
Hadd nézzem!
"Most, hogy az argentin nép visszaszerezte a kormányzást
"és az ellenőrzést intézményei felett,
"vállalom a felelősséget, hogy a nevében kijelentsem:
"a szadizmus nem politikai ideológia,
"nem háborús stratégia, hanem erkölcsi perverzió."
-"Erkölcsi perverzió"? -"Erkölcsi perverzió."
Nem?
-Nem voltunk túl hangosak? -Ugyan.
-Igen? -Igen.
Jó estét!
-Itt van a híresség! -Ne piszkáld!
-Szabad? -Persze, Híres úr!
Mit szól hozzá?
Bocsánat.
Mi ez?
Hogy ne csillogjak, azt mondták.
Nem sikerült nekik.
Csillogott.
Igaz?
Ma a per döntő szakaszába lép.
Julio Cesar Strassera ügyész
a kilenc volt parancsnok jelenléteben
elmondja vádbeszédét, amelyben alátámasztja az egykori junta
elleni vádakat gyilkosságról és más súlyos bűncselekményekről.
Különleges média...
1985. SZEPTEMBER 18. A VÁDBESZÉD
Hozzák be a vádlottakat!
Álljanak fel!
Leülhetnek.
A meghallgatást ezennel újra megnyitom,
hogy az ügyész teljesítse feladatát a vádbeszéd előadásával.
Tájékoztatjuk a feleket, hogy a beszéd során
a bíróság nem engedélyez megszakításokat
és közbeszólásokat.
Továbbá azt javasoljuk, hogy minden résztvevő
szigorúan tartsa be a viselkedési szabályokat,
amelyet a bíróság megszabott.
Strassera úr, a vádé a szó.
Parancsoljon!
Bíró úr,
az argentin közösség,
valamint az univerzális jogászi lelkiismeret,
engem bízott meg
azzal a méltóságteljes feladattal, hogy igazságot követeljek e bíróság előtt.
Technikai és ténybeli indokok miatt,
mint például a konkrét meghatározás hiánya
a hazai jogban, amely pontosan leírná
a per tárgyát képező bűncselekmény típusát,
és annak lehetetlensége, hogy egyenként mérlegeljük a több ezer ügyet,
indítottak arra, hogy 17 hét
drámai meghallgatás után csak 709 ügyet prezentáljak,
amely mellesleg messze nem fedi le...
az áldozatok vérfagyasztó számát,
amelyet a legnagyobb népirtásként tudnék jellemezni
hazánk fiatal történelmében.
Erőszak uralkodott az egész országban,
amikor három vádlott ismét úgy döntött
a fegyveres erők nevében,
hogy erőszakkal veszi át a kormányzást, nem törődve az emberek akaratával.
És milyen választ adott az állam e puccs után
a felforgató gerillákra?
Hogy ezt leírjam, bíró úr, csupán három szóra van szükségem.
Erőszakos, titkos és gyáva.
A gerillákat elrabolták és megölték.
És mit tett az állam, hogy harcoljon ellenük?
Emberrablások, kínzások és gyilkosságok, elképzelhetetlenül nagy mértékben.
És ami még rosszabb, minden létező jogrendszeren kívül.
És attól kezdve, bíró úr,
sokkal súlyosabb következmények voltak.
Az elnyomás hány áldozata volt bűnös az illegális tevékenységekben?
Hányan voltak ártatlanok?
Soha nem fogjuk megtudni, és ez nem az áldozatok hibája.
A jogszerű eljárás megszüntetése valódi jogi felforgató tevékenység volt.
A hivatalos jelentések helyébe vádak léptek.
A kihallgatás helyébe kínzás.
És az ítéletet a nérói lefelé mutató hüvelykujjal indokolták.
A számos adósság között, amit ez a gyáva rendszer
felhalmozott az argentin társadalommal szemben, van egy...
amit nem lehet visszafizetni.
Szeretném megismételni.
A bírósági ítélet hiánya nem egy formalitás mellőzése.
Ez egy alapvető fontosságú, az emberi méltóságot illető kérdés.
Az elhagyása például a következőkhöz vezetett.
Egy embert elraboltak, mert a PAF tagja volt.
A peronista fegyveres erőké.
De az illető valójában az AFP,
az Argentin Pszichiáterek Szövetsége tagja volt.
Van valakinek joga ahhoz, hogy hagyja Adriana Calvo de Labordét
bilincsben, bekötött szemmel, egy járőrkocsi hátsó ülésén szülni,
a padlón fekve, ahol nem képes...
karjába venni a babáját?
"Nem tűrjük, hogy a halál szabadon garázdálkodjon Argentínában.
"Az iszonyat gépezete lassan,
észrevétlenül darálta be a figyelmetleneket
és az ártatlanokat."
Ezt nyilatkozta Emilio Eduardo Massera admirális
1976. november 2-án, a haditengerészet műszaki iskolájában.
Akkor, amikor az ESMA tiszt lakrészében
Cecilia Inés Cacabelos egy matracon feküdt.
Tizenhat éves volt.
Bekötött szemmel, keze megkötözve és megbilincselve.
A nővére információi alapján fogták el,
aki biztos volt benne, hogy csak kihallgatják.
Azt hitte, megmenti az életét.
Cecilia Inés Cacabelost a mai napig eltűntként tartják nyilván.
De most fogadjuk el a háborús elméletet, amit a vádlottak annyira kedvelnek.
Tekinthetjük-e a védtelenek névtelen bandák
általi hajnali elrablását
háborús cselekménynek?
Vajon háborús cselekmény megkínozni és megölni őket,
ha nem tudtak ellenállást tanúsítani?
Háborús cselekmény-e otthonokba betörni és rokonokat túszul ejteni?
Az újszülöttek...
katonai célpontok?
Azok számára, akik fájdalmasan
jól ismerik mindezt, a folyamat alászállást jelentett
az emberi lélek sötét területeire,
ahol a nyomorúság, a megaláztatás és az iszonyat
korábban elképzelhetetlen mélységeit tapasztalták meg,
és fel kellett fogniuk utána.
Dante Alighieri Az isteni színjátékban
a pokol hetedik bugyrát az erőszakkal élőknek tartotta fenn.
Mindazok számára, akik erő alkalmazásával bántanak másokat.
És ugyanabban a pokolban
egy forró és émelyítő vérfolyamba merítette alá
a kárhozottak bizonyos fajtáját, amelyet a költő a következőképpen írt le:
"Zsarnokok ők, akik vért ontottak és fosztogattak.
"Itt siratják könyörtelen tetteiket."
Mindezek miatt, bíró úr, ez a per és ez az ítélet fontos
és szükséges az argentin nemzet számára,
amelyet szörnyű bűntettekkel sértettek meg.
Az atrocitások a büntetlenség hipotézisét eleve szörnyűnek minősítik.
Hacsak az argentinok erkölcsi érzéke nem süllyedt törzsi szintre,
senki sem engedheti meg, hogy az emberrablás, kínzás és gyilkosság
politikai eseménnyé váljon.
Vagy "járulékos veszteséggé" a háborúban.
Most, hogy az argentin nép visszaszerezte a kormányzást
és az intézmények feletti ellenőrzést,
vállalom a felelősséget, és a nevében kijelentem,
hogy a szadizmus nem politikai ideológia,
nem háborús stratégia, hanem erkölcsi perverzió.
Ezzel a perrel és az általam javasolt ítélettel
egy olyan béke megteremtését célozzuk meg, amely nem a felejtésre alapoz,
hanem az emlékezésre.
Nem az erőszakra, hanem az igazságtételre.
Ez a mi esélyünk.
Lehet, hogy az utolsó.
Bíró úr,
szándékosan szeretnék lemondani
minden eredetiségről a vádbeszéd végén. Egy olyan idézetet
választottam, ami nem az enyém,
mert már az egész argentin népé.
Bíró úr,
"soha többé!"
Remek!
Csendet a tárgyalóteremben!
Szemetek!
Ti rohadt szemetek!
1985. DECEMBER 8. AZ ÍTÉLET
(EGY NAPPAL) AZ ÍTÉLET ELŐTT
Jó napot!
Nem, uram, még nincs hír.
Amint meglesz, értesítjük önt.
Van valami hír?
Semmi.
Nekem vannak híreim.
-Összefutottam velük. -A bírókkal?
Igen.
Egy pizzázóban vannak.
-Mi? Követted őket? -Igen.
-És? -Hogyhogy és?
-Mik a hírek? -Kint voltam, nem hallottam.
De csak láttál valamit! Vidámak voltak, aggódtak?
-Tudnál pontosabban fogalmazni? -Oké.
Oké, délután kettőkor értek oda.
Leültek. Bajusz és Sötét Haj az asztal két végén.
Fiatal és Szemüveges az egyik oldalon, szemben az Alacsony és a Sovány.
Sört rendeltek, egy-egy korsót.
Kivéve Bajuszt, aki bort.
Talán üdítő volt.
Két pizzát kértek. Egy hagymásat és egy chorizósat.
Oké, nem kell ennyire részletezni.
-Te mondtad! -A lényeget!
Jó.
Hirtelen Fiatalnak támadt egy ötlete.
Mindenki hallgatott.
Bajusz először folyamatosan rázta a fejét.
Amikor abbahagyta, meggyújtott egy cigarettát,
és komoly arccal figyelt.
Szemüveges ránézett.
Egy ponton kacsintott rá.
Sötét Haj
leírt valamit egy szalvétára.
Aláírta, átadta mindenkinek,
és mind aláírták.
Az ítéletek ott vannak. Egy szalvétán.
Ez minden.
Szemüveges mondott valamit, amit fontosnak éreztek,
eltette a szalvétát, én meg elmentem.
-Elmentél? -Igen, elmentem.
-Meg kell ítélni, amit meg kell. -Oké.
A pereknek folytatódniuk kell...
-Mindjárt visszajövök. -Mondd meg, hogyan!
Ifjabb Strassera, mit keresel te itt?
-Csak veszek valamit. -Kérsz egy nyalókát?
Jó.
Két ilyet, és egy nyalókát a gyereknek.
A kémek nem esznek nyalókát.
Figyeljetek!
Lényeges infót tudtam meg az utolsó pillanatban.
-Megállapodásra jutottak. -Egy szalvétán.
-Aláírták. -Elmondta nekünk.
Már tudtátok.
-Összefoglalva, nem tudunk semmit. -De igen.
-Döntést hoztak. -És az ítéletek?
Nem tudom.
Halló!
Igen, én vagyok.
A nemzet tudni akarja.
Mit gondol, mi lesz az ítélet?
Ez a per nem válhat színjátékká.
A szemtanúk nem félhetnek tanúskodni.
Köhögjön, kérem!
Jó. Itt kell töltenie az éjszakát.
Nézzenek oda, ki jött látogatóba!
A nemzeti hős.
-Sajnálom, hogy nem tudok felállni. -Jól nézel ki. Mint újkorodban.
Ez a morfium hatása.
Fogalmad sincs...
mit hagytunk ki az elmúlt évek során.
-Mit? -Rajta, mondd el!
-Azért jöttél, hogy részvétet nyilváníts? -Nem tudom, miről beszélsz.
Ugyan már!
Az ítéletek.
Gyerünk, vidíts fel kicsit!
Onnan jövök. Még nem ismerem.
Figyelj, lehet, hogy ma este meghalok.
Nem mondhatom el senkinek.
Ugyan már!
Jó, mit akarsz tudni?
Mindent. Nyertünk vagy nem?
Igen, nyertünk.
Mindenki börtönt kapott?
Igaz? Életfogytiglan mindannyiuknak?
Életfogytiglan mindannyiuknak.
-A légierőnek is? -A légierőnek is.
Hát persze!
Ki hihette, hogy legyilkolták a fél országot,
és nekik fogalmuk sem volt róla?
-Igaz? -Igen, nevetséges.
Fogd meg a kezem!
Köszönöm.
A JUNTA-PER NÉHÁNY ÓRÁN BELÜL KIHIRDETIK AZ ÍTÉLETET
-Hogy vagy? -Jól.
Tessék.
Te vedd fel!
Halló!
Igen.
-Nem, már felkelt. -Ki az?
Tényleg?
Adom. Megvan az ítélet.
Halló!
Információm van az ítéletekről.
Jó, mondja!
Ne szakítson félbe, amíg nem végeztem! Felolvasom őket.
-Nincs más mondanivalóm! -Julio, várjuk meg az indoklást!
Minek? Tudom, mit fognak mondani!
-Nem tudhatod. -Tudom.
-Kell, hogy legyen valami oka. -Nincs rá ok!
Az összes bizonyíték ott van. Együtt.
Látták és olvasták.
Kizárt, hogy másként értelmeztek valamit.
Nem tudom. Várjunk!
-Szia, apa! -Szervusz, fiam!
Hogy alakult?
Rosszul, fiam. Rosszul.
-Hogyhogy rosszul? -Rosszul. A rossz az rossz.
-Komolyan beszélsz? -Igen.
Mi történt?
Graffigna, Anaya, Lami Dozo és Galtieri felmentést kapott.
-Felmentést? -Hallottad.
És a többiek?
Agosti négy év és hat hónap. Ugyanaz.
Lambruschini nyolc.
És Viola?
-Viola 17 év. -Tizenhét?
Az az öreg nem bírja ki 17 évig.
Massera?
-Életfogytiglan. -Életfogytiglan?
Tökéletes, apa!
-És Videla? -Életfogytiglan.
-Börtönbe küldted Videlát? -Igen.
-Egy életre? -Ez egy életfogytiglani ítélet.
-És Massera is? -Igen.
Ez király, apa!
Igen.
Nem tudsz semmit kezdeni a többiekkel?
De.
-Fellebbezhetünk. -Börtönbe kell zárnod mindet!
Anya! Vero! Börtönbe csukatta Videlát!
-Julio! -Mi az?
Mit csinálsz? Menj aludni!
Nem, dolgom van.
A JOGI KÖTELEZETTSÉG ÉRTELMÉBEN...
FELLEBBEZÉS AZ ÍTÉLET ELLEN...
A junta-per volt az első alkalom a történelem során,
hogy a polgári igazságszolgáltatás elítélt egy katonai diktatúrát.
Az 1985-ös tárgyalást követő büntetlenségi törvények ellenére
az emlékezés és az igazságtétel iránti igény soha nem szűnt meg.
A perek újrakezdése óta több mint 1000 embert ítéltek el
emberiség elleni bűncselekményekért, és az ügyeket jelenleg is tárgyalják.
Argentínában 1983 óta megszakítás nélkül
demokrácia van.
ARGENTÍNA, 1985
A feliratot fordította: Vincze Ágnes
Kreatív supervisor Hegyi Júlia