Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dakle, vi ste taj Plaček?
Da. -Čujem da znate sve o Smíchovskom.
Preporučili su mi vas.
Smíchovský je veoma osobit lik, zar ne?
Nisam upoznao inteligentniju osobu. -To ne znači da nije varalica.
Što mu nosite? -Tražio me je neke stare knjige.
Naravno. Njegove knjižice.
Stavite ih na stol.
- Možda se pojavi poslije. - Mislite da spava od mamurnosti?
Smíchovský je uhićen. Zbog prekoračenja ovlasti.
I zlostavljanja Židova radi svoje koristi.
Zapravo, čekam vas, Plaček.
Vi ste poprilično zanimljiv Židov.
Drugi su se već spakirali, ali vi ste se baš raskomotili.
Dok vrsni sinovi Reicha krvare na bojišnici,
vas dvojica kradete.
Većinom knjige. Smeće iz sinagoga ili imovinu židovskih obitelji.
Ali to nije bitno. Sve, apsolutno sve ovdje jest u najboljem redu.
Ovih dana Židovi neće ni smjeti u knjižnicu,
a kamoli krasti iz nje, Plaček! -Ja ne kradem.
Znam, samo radite što vam on kaže.
Postoji način da spasite svoj život.
Zašto je odabrao vas?
- Imate li aferu? - Ja sam oženjen.
I Smíchovský je.
Možete mi reći.
Bilo da ste Židov, peder ili oboje, ovih dana to je sve isto.
- Jako se dugo poznajemo. - Vidite? Imao sam pravo.
Recite mi što moram znati i možda ću biti blag prema vama.
Jeste li imali homoseksualnih iskustava?
Ja? Ne.
A možete li zamisliti da imate aferu s muškarcem?
Baš i ne.
Pa, bilo bi bolje za nas kad biste mogli.
Zgodni ste. Imate li curu?
Jako zanimljivo. Koliko imate godina? -19. -19?
Jeste li se ikad sastali s takvim čovjekom?
Biste li ga mogli prepoznati? Izgledaju ženstveno. Vi biste bili savršeni.
Je li itko rekao da uđeš?
U žurbi sam, Štěpáne, žao mi je.
Mogu li?
- Trebam nešto od tebe. - Dobro, ali imamo posla.
Hoćeš li nas upoznati?
Drug Josef Šábe iz Odjela za evidenciju stranke.
Ovo je Vlastík, moj novi kolega.
Imamo puno posla ovdje.
Poslao sam ti neke ideje za suradnju preko sekretarijata.
Ali u prevelikoj si gužvi pa ih nisi pročitao. -Pa imam puno posla.
Treba ti bolja tajnica.
Ili tajnik?
O čemu si mi pisao? -Opet o istome. O Smíchovskom.
Trenutačno je u gužvi.
Nije više u Pankrácu.
- Gdje je onda suradnik? - To je povjerljiva informacija.
A tko je to odlučio? -Ja.
Ti si njegov vlasnik? Očajnički ga trebam za ovaj slučaj.
Kao da to ovisi samo o meni. Pitaj u sekretarijatu čiji je posao važniji.
- Nećeš mi ga posuditi? - Bih, ali ne mogu, žao mi je.
Što će Slánský reći o ovoj intrigi?
Raspitaj se. Iznenadit ćeš se.
Neznanje.
To će biti naša propast, Vlastík.
Pa, barem nam je Šábe pomogao da dođemo do srži stvari.
Sigurno ste čuli za Jiříja Arvéda Smíchovskog.
Pročitao sam nešto u novinama.
Nemamo boljih materijalnih svjedoka.
No za Šábea on je samo čudovište koje jede čudovišta. Razumijete?
Smíchovský...
Traži poseban tretman. Ali ako ga se Šábe dočepa...
Svi imamo svoja grešna zadovoljstva.
Ali Smíchovský nije baš košer, shvaćate?
Da.
Nisam vas bezveze odabrao.
Možda ima nešto u vama što još i ne znate.
Trebamo ga.
Kreću nova suđenja. Bez njega bit će nezgodno.
Ali zbilja nisam... -Znate što je naredba, zar ne?
Da, ali zbilja nisam... Takav tip.
Vjerujem vam.
Ali biste li priznali da jeste?
Na vama je koliko ćete mu daleko dopustiti da ode.
Odglumite to kako treba. Pravite se.
Sigurno ste vidjeli Oldřicha Novýja u filmu "Kristián".
Pustite ga da on bude Kristián. A vi budite Mandlová.
Tako je to u ovome svijetu. Pustite ga da vas zavede. Zavlačite ga.
Pročitao sam da priziva vraga.
Ma ne vjerujete u to, zar ne?
Onda?
Arvéde! Zaspao si unutra?
Upravo suprotno.
Sjajno sam se zabavljao.
- Što misliš o njemu? - Zašto ovo činiš?
Jesam li te iznenadio?
To me raduje. Barem jedanput da mi nisi uspio pročitati namjere.
Pretpostavljam da mi ga ne daješ kao igračku.
Zašto ne?
Kako slatko.
Slatko?
Zabavno.
Takva je priroda našega posla.
Još se navikavam na činjenicu da ti možeš napraviti baš sve.
Ja, Jiří Arvéd Smíchovský, začarat ću tebe,
duše vatre, koji odlučuješ o svim stvarima.
Protjeraj sve zlonamjerne duhove
da nam ne naštete.
Bože, blagoslovi ovaj duh vatre.
Posveti ga, blagoslovi ga.
U čast Tvoga svetoga imena, zaštiti one koji ga nose.
O, Isuse,
svjetlosti Zemlje!
O, Kriste,
svjetlosti nebesa!
O, Iskupitelju,
svjetlosti koja sjaji u tami.
Daj svoj blagoslov ovomu plamenu.
O, Isuse,
blagoslovi sam ovaj plamen
da ga nikako ne mogu onesposobiti i ugasiti zli duhovi.
O, Isuse,
neka Tvoje sveto ime pazi na ovaj plamen
i da vječno bude blagoslovljen.
Amen.
Već smo bili ovdje.
Ovo se već dogodilo, zar ne?
Smíchovský.
Veselio sam se ovomu.
Jesam li te iznenadio? Što ti je?
Duboko udahni. Brzo će to proći.
Nedostaje ti Plaček?
Sjajno glumiš.
Koliko je puta prošlo?
A sada do završnice!
Ali ponavljanje pokreće pamćenje.
Sa svakom reprizom sve je bolje i bolje.
Štěpáne! Hajde, pokaži se. -Ne trudi se.
Mislim da je napokon gdje je uvijek i pripadao.
Znaš li što je "déjà-vu"?
- Savršeno funkcionira. - Slažem se.
Onda, gdje je?
U pritvoru. Čekaju ga službene optužbe, suđenje, zatvor.
Tko zna? Drugi će odlučiti.
Ne smijemo zaboraviti da se ovo već jedanput dogodilo.
Jesi li poludio? -Vremena i ljudi mijenjaju se, ali radnja ostaje ista.
Moraš poštovati pravila. Izlazi, Štěpáne! Izađi.
Čuješ li me? Sve se ovo već odigralo. -Sjedni!
Obećao si! Hoćeš li mi to dati ili moram sam uzeti?
Što to... Učini nešto, zaboga!
Pomozi doktoru da sjedne.
Daj mu rupčić.
Dobro poznaješ Plačeka, zar ne?
Znaš kakav je gad. -Ja nikad nisam imao problem s njim.
Cionisti su se infiltrirali u odjele poput štakora.
Govori. Je li bio špijun njemačke tajne službe? -Da privuče pozornost na sebe?
Naposljetku, i ti si Nijemac. Upisao si se s njima.
Zar nije radio za tebe? Jesi li znao da surađuje s Titom?
A za njegove činove protiv države?
- Tvoj je život ovdje na kocki. - Riješi to na onom svom mjestu.
Ta je knjiga moja.
Ma daj! -Trebao ju je dati meni.
Zašto bi to napravio? -Obećao mi ju je jer sam pomogao njemu... I tebi!
- Bi li me ta gesta trebala dirnuti? - Možda ćeš me i ti jednom trebati.
Gotovo je s otmjenim zatvorom, Smíchovský.
Surađivat ćemo pod drugim uvjetima.
Imam nešto posebno za tebe. Ondje će se pobrinuti za tebe.
Još mi ne vjeruješ?
Ti to ozbiljno?
U ime Oca, u ime Isusa, sina Božjega, našega Gospodina,
snagom Duha Svetoga, ja, Jiří Arvéd Smíchovský,
zazivam vas, četiri kralja svijeta.
Kralja Uriensa s istoka, kralja Amaymona sa zapada,
kralja Samela...
Kralja Vjetra...
Tebe, vojvodu od Vode...
Sve stvorene od četiriju elemenata i one vama svojstvene
najsvetijim od svetih imena!
"Ehjeh ascher ehjeh!"
Smíchovský!
Plaček me iznenadio.
Voli takva nevoljka zbivanja.
A i vi ste jedan od njegovih boljih radova, oče.
Pod pretpostavkom da ste zbilja svećenik.
Da vidimo tko bolje poznaje Sveto pismo.
Vi biste vjerojatno pobijedili. -Vjerojatno.
Nitko ne zna Bibliju kao ja.
Navedite knjigu, poglavlje i redak i recitirat ću vam riječ po riječ.
No znate li koja kršćanska knjiga fascinira ljude više od Biblije?
"Malleus maleficarum".
Nikad je nismo prihvatili kao svoju. -Ne budite licemjerni, oče.
Nisu li obojica autora dominikanci?
Baš kao vi? -Vremena su se otada promijenila.
Naš "Malj koji ubija vještice" zakon je koji štiti Republiku.
I zatvorska pravila, doktore.
Zar vam ništa ne pada na pamet, sveti oče?
S vašim obrazovanjem,
sigurno ste pročitali dio o suđenjima, mučenjima i kažnjavanjima.
Ne igrate li ulogu u onome što se zbiva danas?
- Uspjeli smo naučiti. - Uspjeli ste podučiti i druge.
- Blagoslovljen bio izdajnik. - Ne možete kriviti nas za...
Zbog krivnje okrećete drugi obraz?
Mi nismo... -Bila je to Božja volja? -Ovo je demagogija!
- Stvari koje se sada događaju... - Drukčije su, znam.
Nije da vas krivim. I ja sam naučio stvari.
Vi biste me protjerali, ali za Plačeka sam ja bogomdan.
Prodati vlastitu dušu moći najtužnije je što možemo učiniti.
On me treba.
I spreman je platiti.
Trideset srebrnjaka.
Nema smisla da budete tako uštogljeni.
Možda vas šokiram.
Ponudio mi je kerubina.
Da vam kažem o njemu?
Kako ima nebeskoplave oči. I anđeoske kovrče. A tek stražnjica!
- Prestanite! - Onda začepite uši.
Zavist je grijeh.
To je samo igra. A ova prljava ćelija samo je privremena postaja.
Znate kamo ja idem odavde? Već pripremaju moju večeru.
Moj kerubin priprema krevet, grije ga svojim tijelom.
I čeka...
Mene.
- Doktore, ustajte. - I pođite s nama.
Što kažete na malu razmjenu?
- Čuješ li ovo, Franta? -Ajme! - To neće biti promaknuće,
ali malo novca sa strane ne zvuči loše, zar ne? Dobra cigara ili konjak.
- Znate da uvijek imam najbolju robu. - U zamjenu za što? -Recite što slijedi.
- Čuješ li ga, Franta? Kakav tip! - U kojem smislu? -Kad se vraćam?
A kamo? -Kući. U svoj apartman u hotelu "Esplanada".
Znate što je "Art Nouveau"? Najbolji lijek za ovu prljavštinu.
Znate li dr. Plačeka?
Što je tako smiješno?
Napokon kod kuće.
Jeste li vi dr. Jiří Arvéd Smíchovský,
rođen 1. svibnja 1898. g., rimokatoličke vjeroispovijesti,
oženjen, osuđen na Izvanrednom narodnom sudu
na doživotnu kaznu u strogo čuvanom zatvoru? -Jesam.
Morate govoriti istinu.
Međutim, nećete morati polagati zakletvu.
Znate li da je Franz Kafka radio kao službenik na sudu u Pragu?
Bavili su se pogrešnom primjenom prava.
Jeste li čitali "Proces"?
To je bezvremenska knjiga.
Čini se da je ono što je ljudima prije bilo apsurdno postalo uobičajeno.
Vrijeme u kojem živimo...
Nabavite primjerak. Čitate na njemačkom, zar ne? -Malo.
"Malo."
Imam primjerak u svojoj knjižnici. Mogu vam čak i pomoći,
ako igrom slučaja nešto nećete razumjeti.
Ali Kafka je jasan i lako ga se prati.
Istina je relativna.
Mogao bih vam govoriti o tome.
Mislite li da je vaš slučaj bio pogrešna primjena prava?
Kako bi rekao naš drug Plaček, to ovdje nije pitanje.
Želite jednu?
Imate oči djeteta koje gleda u vatru.
Cigareta.
Najokrutniji modni dodatak.
Nema ničega boljeg od jakog egipatskog duhana s malo opijuma.
Jeste li ikad probali opijum...
Vlastík?
Ima zanimljivo sladak miris.
Nećete ga zamijeniti s duhanom.
Imate li štogod opijuma? -Molim?
- Htjeli biste ga probati? - Samo sam znatiželjan.
Pitajte Plačeka, on vam može nabaviti bilo što.
Čekamo li nekoga? -Ja ću se danas brinuti za vas. -Bojite se?
Jeste li izravno svjedočili događajima koji bi utvrdili činjenice zločina?
Mogu ponoviti da sam se često nalazio s optuženikom u uredu Sicherheitsdiensta.
Informirao je moje šefove o određenom češkom novinaru.
Mnoge je uvalio u nevolju.
- Koji je bio vaš dojam o Chloupeku tada? - Djelovao mi je kao odan građanin.
Čak je imao i dozvolu da nosi oružje.
Njegov posjet Slovačkoj nakon poraza pobunjenika djeluje inkriminirajuće.
Došao je do spisa iz centrale pokreta otpora i predao ih Nijemcima.
Oni su došli do državnog tajnika Karla Hermanna Franka.
Upotrijebljeni su tijekom ispitivanja.
Možete li dodati išta o karakteru optuženika?
Rekao je da će otežati stvari pokretu otpora
i hvalio se time u salonu.
Bio sam ondje i mogu tomu posvjedočiti.
Još nešto?
1944. g. dodijeljen mu je Orao sv. Vjenceslava.
Zatim se napio i zaključao u kupaonicu.
Bio sam ondje, igrom slučaja.
Čuo sam ga kako plače.
Čekao sam da izađe.
Kad je izašao, opet je bio dobro. Smirio se. Nitko nije ni primijetio.
Kako je to povezano s ovim suđenjem?
Nije.
Onda vas molim da pustite svoje osobne dojmove i prepustite to stručnjacima.
Želim istaknuti poroti da je svjedok svojim iskazom potvrdio
slučajeve u kojima je optuženik počinio razne zločine.
Za takve je prekršaje dovoljna jedino maksimalna kazna.
Ima li odvjetnik pitanja? -Da.
Želio bih samo da obratite pozornost na to da je svjedok osuđen za suradnju.
Na sudu je dokazano da je bio doušnik. Dokazano je da je bio suradnik Gestapa.
Spremao je kompromitirajuće materijale o Češkim zidarima i Sokolima.
Pa se pitam: koliko je vjerodostojno svjedočanstvo takve osobe?
Može li tužiteljstvo odgovoriti na ovaj prigovor?
Porota dr. Kozáka pozabavila se ovim optužbama 1947. g.
Postupak je dokumentiran. Osim optužbi koje su dovele do osude,
mnogo je svjedoka svjedočilo u korist g. Smíchovskog.
Može li se odbaciti namjerna konstrukcija svjedočanstva?
Preporučili su nam ga povjerljivi državni uredi. Uostalom, svjedoči...
Ima li obrana pitanja?
Ne.
- Što sada? Hoćete li me smjestiti? - Kao i uvijek, doktore. -Zbilja?
- Više i ne znam gdje mi je dom. - Trebate li još što? -Mesa za večeru.
Možete li mi to srediti?
Znaš što znače ove žvrljotine, zar ne?
Naravno da znaš. Ti si Židov.
Kako je Smíchovský upleten? Zašto je toliko opsjednut ovime?
Što želi?
Ne znam. Zbilja ne znam.
To su samo religijski tekstovi, kabala, alkemijske formule.
Kako to da je sada takav snob?
Čuo sam da ga je njegov otac razbaštinio.
Što traži u tim knjigama?
Bojao sam se da si me ostavio ondje da istrunem.
Gdje?
Slaviš? -Samo jedna, za probavu.
- Imaš nešto za mene? - Samo ovu trivijalnost.
Neki počasni službenik odjela.
I piće. Ali to čuvaj.
Ponestaje nam resursa.
Nema recepta ni uputa za doziranje?
Na kome radiš?
Razumijemo se.
Oduvijek.
Ljudi poput nas nanjuše jedni druge.
Inteligencija je poput kolonjske vodice.
To je pomalo perverzno.
Što je s Chloupekom? -Omča.
S publikom.
Premjestili su termin zbog karata.
U jednom sam se trenutku uplašio da neće dobro završiti.
Kad me je odvjetnik napao? -Ne.
Nego kad?
Kad si krenuo s onom pričom o kupaonici.
To je sama istina.
Ljudskost čini stvari vjerodostojnijima, Štěpáne.
Nitko nije jednostavno čudovište.
Sljedeći put bez psiholoških igrica.
Sud je kazalište. Svi imamo uloge. Ljudi znaju svoj tekst.
Ti znaš, ali osoba u lisičinama? -Ja joj ga mogu reći.
Znaš li cijeli arhiv? -Čak i Nacionalnu knjižnicu.
- Protokole ili romane? - Što god ti treba.
Čak i sljedeću knjigu o Švejku.
Naravno. Sjajno. Molim te, nastavi.
Ovdje imamo dr. Smíchovskog s njegovim dovitljivim nastavkom Švejka.
Moja verzija započinje 1939. g.
Švejk je pozvan u hotel "Wilson".
Gestapovci mu kažu da znaju za njegove ratne aktivnosti,
da je dezerter i špijun koji će trunuti u zatvoru.
Ali i daju mu do znanja
da mu kapljica arijevske krvi u njegovim venama može spasiti život.
Odvedu ga u ured i ispadne
da je povremeno posvećen Führeru.
Može surađivati s njima. Uživa razgovarati s ljudima
i učiti nove stvari od njih.
I ne smeta mu dijeliti informacije s Reichom.
Neće te objesiti za to, to je očito za razapinjanje.
Ljudi obožavaju Švejka.
Meni je drago poglavlje kad poslužuje Gruppenführera i završi u Mauthausenu,
gdje upoznaje Otta Katza, čije se židovsko podrijetlo napokon otkriva.
Svi razgovaraju o dobrim starim danima,
ali sve onda čeka tuširanje.
Švejk kaže:
"O, da...
Higijena.
To je iznimno važno."
Imam planove za tebe.
Stižu promjene. Pretražit ćemo Ministarstvo unutarnjih poslova.
Slánský me podupire. Bez njega ministar Nosek ništa neće učiniti.
A tko god kontrolira tajnu službu, kontrolira čitavu državu.
- Što ćeš tražiti od mene? - Imam nešto za tu tvoju glavu.
Fascinira me što ona može učiniti.
A što ću ja dobiti?
- Imaš nešto na umu? - Znaš. Uvijek isto.
- Jesi li išta donio? - Nudim ti šansu.
- Zgrabi je za rogove. - Svi imamo svoje metode.
Knjige koje želim... -Mozak ti je omekšao? Nudim ti puno više... -Više?
Što je više od toga?
Ovo se zove obvezujući ugovor. Zgodna sintagma, zar ne?
Pripremam terminologiju za ministarstvo.
Ovo će biti naše. Samo za nas.
Nikad nisam htio išta ovakvo.
Misliš da ovo radim za sebe? Ovo je tvoje osiguranje.
Da to potpišem i ljubim ti ruke?
Izrađujemo popise. Bit će uhićenja.
Imaš sjajno pamćenje. Ali možeš li razmišljati racionalno?
Kako da potpišem, krvlju?
Oduvijek ti govorim što hoću.
Da nije bilo mene, bili bi te objesili.
Brzo si zaboravio. -Vratio sam ti sve usluge. -Sad je na meni red?
Hoćeš još duša? -Ti i tvoje vjersko obrazovanje.
Prodat ću ti duše grešnika za knjige tvoje braće.
To nisu knjige moje braće. -Još to imaš u sebi. Ne možeš se toga riješiti.
Što bi mogli reći? -Peče te savjest? Bojiš ih se?
Zašto? -Jer si spasio svoju guzicu? -Što?
Zahvaljujući suradniku. -Začepi!
Jesu li otišli kroz dimnjak? Baš nitko nije preživio?
Dušu za knjigu?
Pa...
Dobra prilika, zar ne?
Zar ne?
Izvoli.
Sad je tvoj red.
Jeste li razgovarali s vragom? -Nisam znao tko je to.
Ponudio mi je što god hoću.
Što je htio?
- Neću natrag! Zašto ovo radite? - Zabava ima svoja ograničenja.
Začepi! -Ili ćeš završiti u jami. -Doći će i po vas!
- Hej, probudite se! -"Apage, Satanas!" - Dajte. Želite upasti u nevolju?
Hajde... Tako...
Ovo vam se mjesto igra umom.
Popijte.
Pijte.
Sve će uskoro imati smisla.
Kakvog smisla?
Zar ne želite vidjeti vraga?
Ne.
Nije li vaša vjera dovoljno snažna?
Takva kušnja mogla bi je ojačati.
Zar ne vrijedi pokušati?
Dobar ste đavolji odvjetnik. Ali ja nisam zainteresiran.
Komu služite? Znate li?
Postoji mnoštvo Božjih slika.
Koja je prava?
Sve one koje nam se obraćaju iz ljubavi.
I oproštenja.
Dakle, izgled je važan?
Pa...
Empatija jest.
Postoje gospodari koji mogu...
Jeste li vidjeli Leonardovu "Posljednju večeru"?
Samo kopiju. -Ja sam vidio original. -Zbilja? -U Milanu.
Sve je u toj slici.
Nastala je u skromnosti.
I u Njegovu slavu.
Možda ne slavi Njega.
Nego koga? -Leonardo je bio čovjek poput mene.
To je istina.
Ali pogledajte što nam je ostavio i što ste vi napravili.
Nije bio samo genij.
Bio je i "florenzer".
Sodomist.
"Schwuchtel".
Peder.
Homić.
- Kako se još to može reći? - Vi samo sve izvrćete.
Istražili su ga temeljem anonimne dojave.
Imao je 24 g. i aferu sa 17-godišnjim modelom Jacopom.
Nadzirali su ga "Ufficiali di note e conservatori dell'onestà dei monasteri"
koji su bili moralna policija Firence. -Eto ga.
- Ja vidim proslavu Boga. - Koji izgleda kao mladi Jacopo.
Kasno je. Moramo ići spavati.
Židovi su zabranili prikaze... -Laku noć.
Pisati o sokolu s toliko detalja
čini se da je moja sudbina
jer je moje najranije sjećanje iz djetinjstva
sokol koji leti prema meni
i zabija mi svoj rep u usta
te ga u njima izvrće.
Zašutite!
To su bile riječi majstora Leonarda.
Nešto mi govori da me čekaju meki popluni apartmana u "Esplanadi".
Znaš da je tako. -Možete mi napokon reći. -Što to?
- Njegova Svetost, otac Zenek. - Što s njim? -On je jedan od vas.
Kako si saznao? -Mogu nanjušiti lažnog svećenika.
Tko je on? Komedijaš? Suradnički glumac?
Vi uvijek sve prozrete, doktore.
On je...
Sam Vlasta Burian.
- A ja ga nisam prepoznao. - Zar ne? Može sve odglumiti.
Svakoga može prevariti.
Sjajno vam stoji taj sako.
Pogledate li se ikad u ogledalo? Smatrate li se zgodnim?
Ni po čemu nisam poseban. -Naravno da jeste.
I to znate.
Jeste li nabavili onog Kafku? -Još nisam.
Meni slijeva.
Možete ga uzeti.
Što inače čitate?
Uglavnom časopise. I novine.
To vam nije dovoljno da vodite razgovor.
Čitamo i poeziju na tečaju. -Zbilja?
Čiju? -Čitamo S. K. Neumanna, na primjer.
Recitirajte mi koji stih.
Nisam ih zapamtio. -Barem jednu strofu. -Zbilja ne... -Vlastík...
Jednu rimu.
Molim vas.
U redu, neću vas siliti.
"Vjerujem u Sotonu,
čiji su Ponos, Mudrost
i Život.
Vjerujem u stvoritelja dobre majke Zemlje.
Vjerujem u stvoritelja Ljubavi,
Mržnje
i Strasti.
Vlada iz bezdana, dostiže do zvijezda...
Sferična glazba... Šištanje njegove krvi,
glazba koja se intenzivno kovitla kroz svod zvijezda...
One muškaraca i goruće vatre sunca.
Vjerujem u njegova sina,
Čovjeka,
koji se slavno preobrazio od oblika iz Zemljinih dubina
i stvoren je za radost
i bitku
i moć,
umnožavajući se ponosu i slobodi; ljepota njegove duše
poput paunova repa
preko Sunca.
Vjerujem u Sotonu, Oca
i vjerujem u njegova Sina,
vjerujem da će uništiti mračne grobnice Bijede
i smjestiti sebe
i samo sebe
u centar
vrtložnih kotača nesputana života."
To vas vjerojatno nisu naučili.
Ali i to je bio Stanislav Kostka Neumann.
"Njegova slava Sotone među nama."
A ovo je za vas.
Kakav lijep primjerak.
Zar ne, Andulka?
Treba veću teglu.
Čeka vas.
Zatvori.
Ovo je samo za tvoje uši.
Zar se čovjek poput tebe boji?
Ne, samo sam oprezan.
Zar ne vjeruješ svojim podređenima?
Katkad ne vjerujem ni samomu sebi.
Što je? Teška noć?
Loše sam spavao.
Sjedni.
Jesi li dobro?
Činim sve što mi kažeš.
Naravno. Znaš što je najbolje za tebe.
Imam druge opcije.
Naravno. Sve je u knjigama. Samo trebaš onu pravu.
Vjerojatno te ne mogu uvjeriti, ali ni ti nećeš uvjeriti mene.
Što je?
Popio si cijelu bocu sinoć? Ili dvije?
Zašto? -Ne budi nervozan, sve je u redu.
Moramo pomoći jedan drugomu. Ne gubi sposobnost prosudbe.
Obećao si mi pomoć. -Pomažem ti.
- Ali ne shvaćaš me ozbiljno. - Činim što tražiš od mene.
Sve pripremim, svjedočim.
Samo ih ne pratim na vješanje. -U tome je problem.
Moramo vjerovati jedan drugomu.
Ti glumiš kao da imaš as u rukavu. -Umišljaš stvari.
Samo ti i ja.
Dat ću ti priliku da me uvjeriš.
Imam neke fotografije za tebe.
Pogledaj.
Hoćemo li se prisjetiti ovih tvojih starih prijatelja?
Kristovo oružje na mojim prsima
u znaku križa.
Oslobodi me, Bože, od neprijatelja, vidljivih i nevidljivih.
Svemoćni Oče, budi moj štit.
Mudrosti Sinova, nauči me.
Ljubavi Duha, prosvijetli mene, Jiříja Arvéda Smíchovskog.
I mene, Felixa de la Cámaru.
I mene, Nikolaja Alexejeviča Muchina.
I mene, Františeka Kabeláka.
A ovo?
I mene, Emanuela Felmera.
Ne bi ga prepoznao. Ali i dalje ima glup izraz na licu.
Ovaj zadatak bit će test. Da znam da ti mogu vjerovati.
- Ne možeš to tražiti od mene. - A zašto, ako smijem znati?
On ništa nije učinio.
Jednom si mi rekao da od određene točke znanja
nadilazimo granice dobra i zla. Sjećaš se? -Zapamtio si to?
Pokušavam vidjeti što čini savršeno svjedočanstvo.
Najbolje je kad optuženici uvjere sami sebe.
Kad ih uvjeriš da je to u njihovu interesu.
Ali iza toga stoji drugi tip, sačinjen od stotina malih stvari.
Ne proizlazi iz istine, nego iz preciznosti.
Iz detalja koji se mogu dokazati.
Htio bih pokušati s tim. Takvo što moglo bi biti korisno.
Nikad mi ništa nije značio.
Onda to i dokaži.
Ništa ne znam o njemu.
Možeš smisliti nešto što ima smisla.
Nepogrešivi đavao iz Male Strane opet svjedoči.
I prima nagradu.
Iz knjižnice Jana Kefera. To je znak kvalitete, zar ne?
Daš mi je? Mogu li je uzeti?
- Jesi li je zaslužio? - Daj da je dotaknem.
- O tebi ovisi kad ćeš je dobiti. - Daj da je barem pomirišem.
Stari papir tako lijepo miriše. Čak i bolje od najboljeg vina.
Želiš je, zar ne? -Molim te.
Samo da je dotaknem.
Obrati pozornost onda. Slušaš me?
Nema ničeg lakšeg. Pristani to učiniti i onda to učini.
- Što je? Jesi li bolestan? - Nemoj me opet slati onamo.
Ne traži me da to učinim.
Jesi li nešto uzeo? -Obećaj mi. -Koliko si uzeo? -Zar mi nećeš oprostiti?
Smiri se. -Ne idem opet onamo!
Razumiješ li?
Ubit će me.
Doktore?
- Što se dogodilo? - I ti si to vidio?
Ne znam što sam vidio. Što je to bilo?
Astralni fluid.
Otkriveni genij.
Jesi li razgovarao s đavlom?
- Ne znam je li to bio đavao. -Nego? - Ponudio mi je razmjenu. -Kakvu?
Obećao mi je što god želim.
A što je tražio zauzvrat? -Dušu.
Običnu ljudsku dušu.
Tvoju dušu? -Tko bi htio moju dušu?
Moram izdati prijatelja.
U ime Isusa, sina Božjega, našega Gospodina,
snagom Duha Svetoga, ja, Jiří Arvéd Smíchovský,
zazivam vas, četiri kralja svijeta.
Kralja Uriensa sa zapada, kralja Paymona s istoka,
kralja Egyna s meridijana, kralja Amaymona sa zapada.
Kralja Samaela... Tebe, Azazela, vojvodu od Vjetra.
- Vojvodu od Vode... -Prestanite. - Spavajte! -Znate kako će ovo završiti.
Imate li dozvolu za egzorcizam? -Ne budite blesavi. -Ovdje prežive luđaci.
Prije negoli egzorcist zapazi prisutnost đavla,
fokusira se na mentalno zdravlje. Ali to znate.
Ovdje egzorcist ne smije biti.
Usavršili ste to kroz godine.
Koja je bolja dijagnoza? Opsjednutost ili ludost?
Postoji i treća opcija.
Razum i prosudba.
Niste vidjeli Boga, a oslanjate se na njega.
Ali ja sam vidio vraga.
Komu da vjerujem? Vama ili sebi?
I vi volite tiskani papir, monsinjore?
Kao da dirate tijela anđela u najtajnijim pukotinama kože.
- Znate što je ovo. - Molite li se ikad za Židove?
To će im možda uskoro biti potrebno.
Dižite se. Ustajanje!
Idemo!
Što radite, doktore? -Koja je ono bila buka sinoć?
I mi smo samo ljudi. Kolegi je bolesna žena, jako je loše.
- Vilda, molim te. - Vidite? Ima puno problema.
A vi mu ne date ni da spava. I njegovi živci imaju granice.
Podnio je prigovor protiv vas. A ja ga zbilja ne mogu kriviti.
Bili ste zabavni. Od vas su se čak mogle i naučiti stvari.
Upravo tako.
Idemo. -Nije nam drago ovo činiti. -Pokret.
- Cinkat ćeš, kurvo? - Molim? -Zakašljao sam.
- Hoćeš bolovanje? - Vrati se poslu i začepi.
Uzmi kantu. -I idemo.
Dobro jutro, doktore.
Žao mi je, ali moramo na sud.
Znate li gdje sam bio sinoć? Je li se netko zamijenio sa mnom?
Mislim da je on nosio uniformu.
Doručkujte. Moramo ići.
A da ne idemo danas onamo?
Jeste li počeli čitati Kafku?
Pokušavam.
Čuvari zatvora...
U toj knjizi...
Zar vas ne podsjećaju na nekoga?
Možda kad pročitate... Još malo više.
Što mislite o meni?
Da priče u novinama nisu istinite.
- Pročitali ste nešto o meni? - Ne vjerujem nijednu riječ.
Je li moguće...
Je li moguće da ima nešto više...
Nešto više...
Nešto više između nas,
Vlastík?
Kako to mislite?
Je li vas Plaček tražio da se pravite da ste zaljubljeni? -Zašto to mislite?
Kad je Bert Walden glumio ljubavnika, zbilja je bio zaljubljen.
Ali vi, kad se pravite da vas ja zanimam, vi ste beznadni amater.
Ne možete ući u ulogu. -Čini vam se.
Pitate se kako netko poput mene može raditi za tajnu službu, zar ne?
Nisam znao za to. -Tako je lakše.
Svi ljudi lažu, Vlastík.
Ali samo rijetki lažu tako dobro da im zbilja povjeruješ.
- Mislite na mene? - Imate taj osjećaj?
Ni ja nisam iznimka. I ja lažem.
Možda bolje od drugih.
Katkad je pamćenje prokletstvo.
Čovjek lako može poludjeti.
Znaš da ja i vaš šef imamo poseban odnos.
- Mi samo igramo igru. - Rekao vam je za mene?
Ponudio mi je divnog pijuna u zamjenu.
Ali zašto vam je rekao da je rekao meni?
Ali ja ne kažem da mi je on to rekao.
Kao prvo, moramo se smiriti.
Ne smijemo pretjerati. To bi moglo biti opasno.
"Živjeti za dan jedino je bitno
za život u potpunom miru
i ne poželi ništa više."
Budistički tekst.
Ponavljanje ovih riječi pretvara ih u mantre.
Mogu zaustaviti um.
Nisam vam htio lagati.
Da barem možemo raditi samo ono što želimo.
Hoćemo li?
Recite nam sve što znate o optuženiku.
Mogu svjedočiti...
Da je u vrijeme Protektorata
optuženik često dolazio u ured u kojemu sam radio.
Skupljao je informacije i prenosio ih.
Mnogi Česi optuženi su zbog njega. Informirao je radi nagrada.
Infiltrirao je okultne krugove i išao s češkim hermetičarima.
Inkriminirao je ljude! Stavljen je u ćeliju dr. Kefera kao doušnik.
I on je zaslužan za njegovu smrt.
Inkriminirao je Karla Weinfurtera koji je umro od upale pluća.
Svi su stradali zbog njega.
Nedostaju li ti kamere i reflektori?
Nema problema. Sredit ću ih za sljedeći put.
Obećao si mi nešto. Želim knjigu.
Dobit ćeš je. -Koliko ću još dugo čekati?
Poslat ću Vlastíka po tebe ujutro.
Odradio si svoj dio dogovora. Sad si naš.
Ona osoba na ročištu jučer...
Bio je vaših godina kad smo se upoznali.
- Bio vam je sličan. - Zašto mi to govorite?
Da razumijete zašto vas je Plaček odabrao.
Htjeli ste da povjerujem da sam pervertit. Ali ja sam normalan!
Svi smo mi na neki način pervertiti. I ti.
Samo na drukčiji način.
Opirala se.
Smíchovský.
Veselio sam se ovomu.
Jesam li vas iznenadio? Što je? Dođite, sjednite.
- Već smo bili ovdje. - Molim? -Ovo je već...
Ovo se već dogodilo, nije li?
Duboko udahnite. Brzo će vas proći.
Dobro, nije identično... -Zaključujem da vam nedostaje Plaček.
Sjajno glumite.
Obojica. Koliko se puta ovo već dogodilo?
A sada veliko finale!
Ali ponavljanje pokreće pamćenje.
Sa svakom reprizom sve je bolje i bolje.
Štěpáne!
- Hajde, pokaži se. - Ne trudite se.
Mislim da je napokon gdje je uvijek i pripadao.
Znate li što je "déjà-vu"?
Sjajno funkcionira.
Slažem se.
Onda, gdje je?
U pritvoru. Čekaju ga službene optužbe, suđenje, zatvor.
Tko zna? Drugi će odlučiti.
Ne smijemo zaboraviti da se ovo već jedanput dogodilo.
Jeste li poludjeli?
Vremena i ljudi mijenjaju se, ali radnja ostaje ista.
Ovo je performans. Moraš poštovati pravila.
Izlazi, Štěpáne! Izađi!
Čuješ li me? Sve se ovo već odigralo.
Želim znati sve. Zašto je toliko opsjednut time? Što hoće?
Ne znam, zbilja. -Što traži u svim onim knjigama.
To su samo religijski tekstovi, kabala, alkemijske formule.
Kako to da je sada takav snob?
Obitelj mu je bogata.
Čuo sam da ga je njegov otac razbaštinio. Negdje nabavlja novac.
Je li moguće da uzima mito?
Govorite! Želite umrijeti za njega?
On samo želi knjige. -Kažu da je beskrupulozni iznuđivač.
Prisiljava li ljude?
Trebate samo kimnuti.
Nisam to više mogao podnijeti.
Sinoć sam u kazalištu gledao Berta Waldena.
Njegovi faustovski monolozi kolosalni su.
Bio bih te poveo, ali bilo je samo za arijevce.
Poslije smo otišli na piće i pala nam je na pamet ova ideja.
Da si se samo vidio kako si izgledao.
Nikad mi to nije oprostio.
Kakva okrutna šala.
Sada dobiva svoje natrag.
Njegov je ormar viši, tim je veći, a vrijeme mu je na raspolaganju.
Svi odgovaramo za svoja djela.
Znate li što mi najviše nedostaje?
Divljenje društva.
I miris opijuma.
Ne smijete se predati.
U jednoj praškoj vinariji imali su kristalne lustere.
Suzice od rezanog stakla visjele su.
Ja bih ih krao.
Objesio bih ih kod kuće na lampu poput kakvih trofeja.
To nije bilo samo od vina, naravno.
Moja me je sestra pokušala urazumiti.
Jedne me je noći čekala.
Pronašla je moju staru vojnu uniformu u ormaru i odjenula ju je.
Sivu kao štuka.
Nosio sam je prije mobilizacije u Italiju.
Bojišnica nije bila za mene.
Dezertirao sam nakon nekoliko dana i skrio se u samostan u Pisi.
Vaša braća dobro su pazila na mene.
Znate li čija sam prvo bio kurva?
Čiji sam šupak lizao?
Iznenadila me je.
Sjedila je za mojim pisaćim strojem
s praznim papirom ispred sebe i kemijskom u ruci.
Mislio sam da me je moja prošlost napokon dohvatila.
Vremena su uzela svoj danak na svima.
Svima.
Nikad nije prekasno... -Nećete od mene napraviti mučenika.
I vi ste krivi.
Stalno mi ponavljate da sam ja vražje djelo.
Morao sam mučiti samoga sebe zbog toga.
Pokajati se.
Priznati da sam najgori od najgorih.
Ili kriviti svijet.
I pronaći vlastita boga.
Onoga suprotnog vašemu, naravno.
Onoga koji me prihvaća.
Koji me ne osuđuje.
Preostaje vam samo jedan put.
Poniznost. -Ne možete mi osporiti pravo da izaberem nakon svega što je bilo.
1939. Gestapo mi je rekao da ću kao špijun ići u logor smrti.
Kopao sam vlastiti grob u parku tijekom oslobođenja.
Do tog trenutka nikad u životu nisam držao kramp.
Ali kad vam netko prijeti puškom, možete izvesti čuda.
Bilo je kao na streljani.
Bez mojih prijatelja, to bi bio i moj kraj.
U svibnju su rekli da će me objesiti. To je dosta za... -Dosta žaljenja!
To vam ovdje neće pomoći.
Dobro znate što ste napravili.
Tražit ćete oprost.
Zacijelo ste imali razlog za učenje u sjemeništu.
Zacijelo vam je ostalo barem malo vjere.
Hajde.
Pokušajte je pronaći.
Vratite se na početak.
Jeste li poludjeli?
Zašto bih?
Je li to uopće moguće?
Znate li koliko je ljudi obješeno zbog mene?
49.
Posljednji mi je bio prijatelj.
Shvaćate li?
Nedostaje mi samo još jedna osoba do 50.
Koga da dam vragu da bi mi se ispunila želja?
Blagoslovljen bio dan, noć, sat
kad je naš Gospodin, Isus Krist, rođen od Djevice Marije.
U ime Oca, Sina i Duha Svetoga. Amen.
Blagoslovi mene i moje suradnike, Sveta Djevice Marijo.
Amen.
Idemo!
Opet se susrećemo, Smíchovský.
Možda se pitate zašto sam došao ovamo.
Razlog je jednostavan.
Sjednite. Razgovarajmo u miru.
Možda mogu učiniti nešto za vas. -Zašto biste to učinili?
Što kažete na ljepši zatvor?
Mogu vam srediti više posjeta.
Možda kutiju cigareta.
Cigarete.
Konjak.
A što je s apartmanom u hotelu "Esplanada"?
Vi ste me poslali ovamo.
Dobro stojite kod nadzornika. Opet marljivo pokazujete prstom na druge.
Pokušavaju me ubiti.
A to vas iznenađuje?
Mnogi bi voljeli vidjeti da vas se objesi.
Niste uopće sklopili puno prijateljstava.
Biste li vjerovali da vas se mnogo ljudi još boji?
Boje se da ćemo vas naglo izvući.
Opet me trebate?
Što je ovoga puta?
Nisam očekivao da ćete biti ovoliko otporni.
- Plaček je na odlasku. - On vas je poslao k meni?
Pa, on je oduvijek bio pametniji između vas dvojice.
Ne vjerujete da vam je prijatelj gotov?
Ne biste ga prepoznali. Sad je očajan.
U samici je i piše molbe u kojima se ispričava.
Tko vas plaća? Za koga radite?
I o vama u neku ruku ovisi kako će on završiti.
Imate dva nedovršena posla. -A da?
On ne igra svoju ulogu?
Recite onima koji vam izdaju naredbe da nemaju šanse protiv njega.
Upozorili su me da ste poludjeli.
Prisiliti nekoga na priznanje nije tako lako, zar ne?
Za to je ipak potrebno neko umijeće.
Samo u Rusiji ljudi dobrovoljno priznaju
poput opernih pjevača koji na pozornici pjevaju ariju.
Plaček je gotov. -Baš. Biste li vi bili ovdje da je to tako lako?
Sve imam ovdje.
Jedan sam od najbolje informiranih ljudi u državi.
Moje su ruke radile s dokumentima o kojima vi niste ni sanjali.
A kakvo je vaše pamćenje?
Nikako da naučite.
Držim vas u šaci. Samo trebam stisnuti. -Vremena se mijenjaju.
Uče svjedočenju kao da je matematika.
Nitko ne poznaje te metode bolje od Plačeka.
Ja sam kriv jer od početka moga rada
u sekretarijatu Centralnog komiteta Komunističke partije
u Tajnoj službi... -Olakšao sam radnje angloameričkih, jugoslavenskih
i drugih neprijateljskih špijunskih agencija koje su poslane ovamo.
Zataškavao sam aktivnosti trockista, cionista,
buržujskih nacionalista i ostalih neprijateljskih skupina.
- Ja sam poremetio aparat... - Tajne službe uz pomoć drugih...
Tako što sam imenovao nepovjerljive ljude... -Na vodeće pozicije...
- I ljude nesposobne za borbu... - Protiv neprijatelja Republike.
Poremećaj u radu olakšan je i mojim korištenjem stranih metoda...
Koje sam naučio od oficira Gestapa.
Također sam i suzbio tajne aktivnosti Partije.
Koliko će vam trebati da to sve zapamtite?
Ti jadno stvorenje.
Zaboravili su te objesiti. -Oprezno.
To ne ide tako. Važno je ostati u svojoj ulozi.
Ti još nisi vidio pravi zatvor.
Sljedeći ćete ga vi vidjeti.
Ne morate se brinuti za mene. Ja i dalje znam i više nego dovoljno.
Jednog dana odabrat ću vlastiti zatvor. Ali možda vam mogu pomoći.
Imate nešto što ja želim. Sjećate se? Knjigu...
Ali, ako ste je uništili, prepustit ću vas vašim drugovima.
Čuvari! Čuvari!
Ustani!
Zenek.
Gdje skrivate svoje molitve?
Ne znam o čemu govorite.
Krije li svećenik nešto, doktore?
Vi niste vjernik.
Ne otežavajte nam posao.
Danas ste bili pravi prijatelj. Nikad vam to neću zaboraviti.
Hvala.
Vi previše vjerujete ljudima, oče.
Što da sam im rekao za vaše blago?
Možda su se samo pravili.
- Što biste vi imali od toga? - Zadobio bih vaše povjerenje.
Zašto biste mi ovo rekli? -Jer znam da vam nije važno znate li ili ne.
Zašto mi ne date da nađem barem tračak dobrote u vama?
Mnogi vas traže ovih dana, doktore. Svi su ludi za vama.
Kamo ćemo? -Samo ravno. Moramo vam nešto dati. Paket iz Praga.
- Čini se da im je jako stalo do vas. - To je samo više posla za mene.
Je li riječ o knjizi?
Dobri stari znatiželjni dr. Smíchovský.
Neka to ostane iznenađenje.
Smíchovský.
Jesam li vas iznenadio? Što je?
Dođite, sjednite.
Već smo bili ovdje.
Ovo se već dogodilo, nije li?
Jasno, nije identično,
ali tajming vam je savršen.
Nisam više mogao izdržati.
Arvéde!
Ovo je kraj!
Pobijedio si. Izdržao si. Nisi dao da te slomimo.
Izvoli.
Dovoljno si dugo čekao.
"Hau Ath Zael Tetragrammaton..."
Zazivam vas Jahveom, Maschilieom, Adonaijem.
Zazivam vas, četiri kralja svijeta.
Kralja Uriensa s istoka,
kralja Paimona sa zapada,
kralja Egyna s meridijana,
kralja Amaymona s juga.
Tebe, Samaela, kralja Vatre.
Tebe, Azazela, vojvodu od Vjetra.
Tebe, Azaela, vojvodu od Vode.
Sve stvorene od četiriju elemenata i one vama svojstvene
najsvetijim od svetih imena!
"Ehjeh ascher ehjeh!"
Brojem Kether Eljona.
Redom Chayot Ha Kodesha.
Sferom Primum Mobile Rashid HaGilgulima.
Vojvodom Metatronom.
Jodom Tetragrammatonom i brojem Chochmaha...
Što to radiš?
Pišem pismo za bojišnicu.
Komu?
Svojoj sestri, naravno.
Zar ga ne pišeš sebi?
Ona ga očekuje. Vjerojatno je zabrinuta za mene.
Misliš?
A što misliš, tko sam ja?
- Ti nisi ovdje. - Ali ja jesam ovdje, Arvéd.
Onda si samo utvara.
Dvojnik.
Možda sam s druge vremenske crte. Iz budućnosti.
- Gledaš u prošlost. - Ili ti gledaš u budućnost.
Prestani. -Čega se bojiš?
Tebe. -Sebe?
Jesi li pijan? -Da, i to.
Zašto to nastavljaš raditi?
Valjda sam pretjerao.
Kako mu je? -Loše. Ali mogu mu pomoći.
Čuvajte to za nekog korisnijeg. On nije važan. -Neka ostane ovako.
Obvezujem vas da dođete, po Mihaelu!
Zovem vas da dođete u moj krug i učinite što od vas tražim!
Ja sam prvi koji vas zove sigurno kao i sam Amen.
"Valla, Baphiare, Magot,
Phaebe, Baphia, Dujam.
Adonai, Rafael, Šadai, Vagoth,
Amat feliciter Barach."
Dođite! Dođite!
"Rafael beoti Oseth sabathos Agla, hinos Rex Amon,
latte, sabathos hoc kata paladis."
Dođite! Dođite!
Obvezujem vas s imenima Adonai, Agla,
Yehoshua, Marguel, Gratiel,
Elibat, Tetragrammaton, Magoth...
Bez zahtjeva!
Gdje je Smíchovský? Što to znači?
Kako se ovo dogodilo? Tko je dao naredbu?
Trebamo Smíchovskog! Oživite ga!
- Pripremite se za njegov prebačaj. - Prekasno je. -Tko ga je htio?
Naredba je došla s vrha.
Idioti... Sve ću vas strpati iza rešetki!
Nikad nisam vidio nešto ovakvo.
DR. JIŘÍ ARVÉD SMÍCHOVSKÝ UMRO JE 22. SIJEČNJA 1951.
GROBLJE NA KOJEM JE POKOPAN ZATVORENO JE I TIJELO JE IZGUBLJENO.
MEDIATRANSLATIONS