Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Szóval maga az a bizonyos Placek.
Igen.
Úgy hallom, mindent tud erről a Smíchovskyról.
Ajánlották magát.
Ez a Smíchovsky nagyon különös figura, ugye?
Még nem találkoztam nála intelligensebb emberrel.
Ez még nem jelenti azt, hogy nem egy gazember.
Mit visz neki?
Megkért, hogy vigyek neki pár kiselejtezett könyvet.
Hát persze. Ő meg a könyvei.
Tegye őket az asztalra!
Lehet, hogy később jön. Néha megesik, hogy...
Azt hiszi, másnaposan fekszik otthon?
Smíchovskyt őrizetbe vették. Túllépte a hatáskörét.
Zsidókat használt a saját anyagi meggazdagodására.
Valójában magára várok, Placek.
Maga egy igen különös zsidó.
A többiek már összepakoltak. Maga pedig bekuckózta magát ide.
Amíg a Birodalom legjobb fiai a fronton ontják a vérüket,
maguk ketten csak lopnak, ne szépítsük.
Még ha csak könyveket is.
Szemetet. Zsinagógák, zsidó családok értéktelen holmijait.
De ez most mellékes.
Nálunk mindenben, abszolút mindenben rendet kell tartani.
Manapság zsidók a lábukat sem tehetik be az egyetemi könyvtárba,
és főként nem fosztogathatják, Placek.
Nem vagyok tolvaj.
Tudom. Csak teszed, amit mond neked.
Egyetlen módon mentheted meg a bőröd.
Miért pont téged választott ki?
Van köztetek valami?
Házas vagyok.
Ahogy Smíchovsky is.
Nekem elmondhatod.
Zsidó, buzeráns, vagy mindkettő,
manapság teljesen egyre megy.
Régóta és jól ismerjük egymást.
Látod? Igazam volt.
És ha most elmondod nekem, amit tudnom kell,
akkor talán szemet hunyok az eset felett.
Vannak homoszexuális tapasztalatai?
Nekem? Nincsenek.
És el tudja képzelni, hogy viszonyt folytat egy férfival?
Nem.
Nekünk egyszerűbb lenne, ha el tudná képzelni.
Jóképű fiatalember. Van barátnője?
Hát ez érdekes. Hány éves?
Tizenkilenc.
Tizenkilenc?
Találkozott már olyan férfival?
Felismeri őket? Gyakran szinte nőies vonásaik vannak.
Ön ideális lenne.
Mondtam, hogy szabad?
Azt se tudom, hol áll a fejem, Stepán. Ne haragudj!
Szabad?
- Kérnék tőled valamit. - Értem, de épp dolgozunk.
Be se mutatsz minket?
Josef Sábe elvtárs a párt nyilvántartási osztályáról.
Ő pedig Vlastík, az új kollégám.
Dolgunk van, Josef, szóval...
A titkárságon keresztül küldtem pár ötletet, kikkel lehetne együttműködni.
De nyilván nincs időd átolvasni.
Tudod, hogy van ez, ki se látszom a munkából.
Vagy kéne neked egy jobb titkárnő.
Vagy egy titkárfiú?
És miről volt benne szó?
Megint a szokásosról. Smíchovskyról.
Most van elég dolga.
Már nincs Pankrácban.
- Hová tüntetted el a kollaboránst? - Az titkos információ.
- És arról ki döntött? - Én.
Talán a tulajdonod az az ember? Sürgősen kellene egy ügyhöz.
Josef, mintha ez csak rajtam múlna!
Nyugodtan kérdezd meg a titkárságon, melyikünk munkája a fontosabb.
Akkor nem adod kölcsön?
Kölcsönadnám, de nem lehet. Sajnálom.
Kíváncsi vagyok, mint szól majd Slánsky az intrikáidhoz.
Akkor kérdezz rá! Meg fogsz lepődni.
A műveletlenség.
Ez lesz a vesztünk, Vlastík.
De Sábe legalább segített nekünk eljutni a probléma gyökeréhez.
Talán hallott már Jirí Arvéd Smíchovskyról, Vlastík.
Olvastam valamit az újságban.
Nincs jobb koronatanúnk.
De Sábenak ő csak egy szörnyeteg,
aki felfalja a többi szörnyet. Érti?
Smíchovsky...
különleges elbánást igényel.
Ám ha egy olyan kezei közé kerül, mint Sábe...
De hát mindenki él valamilyen bűnös élvezettel.
Csakhogy Smíchovskyé nem egészen kóser. Érti, mire gondolok?
Igen.
Nem hasraütésre választottam magát.
Lehet, van magában valami, amiről még maga sem tud.
Szükségünk van rá.
Újabb eljárások indulnak, de nélküle sokkal bonyolultabban menne.
- De én nem vagyok... - De azt tudja, hogy mi a parancs.
Igen. De én tényleg nem vagyok... olyan.
Elhiszem magának.
De beismerné nekem, ha mégis az lenne?
Csak magán múlik, milyen messzire megy el.
Tekintse úgy, mint egy szerepet! Játssza el!
Látta Oldich Novyt a "Kristián"-ban?
Hagyja, hogy ő legyen Kristián! És maga lesz Mandlová.
Az ő világában ez így működik.
Hagyja magát elcsábítani! Adjon neki reményt!
Azt írták róla, hogy megidézte... az ördögöt.
De hát ezt csak nem hiszi el!
Szóval?
Arvéd, csak nem aludtál el?
Ellenkezőleg.
Remekül szórakoztam.
- Mit szólsz hozzá? - Miért csinálod ezt?
Megleptelek?
Ennek örülök. Végre egyszer nem láttál bele a fejembe.
Gondolom, nem ölebnek szánod nekem.
Miért is ne?
Kedves.
Kedves?
Mulatságos.
Ilyen a mi munkánk.
Még nem szoktam meg, hogy most már bármit megtehetsz.
ARVÉD
Én, Jirí Arvéd Smíchovsky,
megidézlek, tűz szelleme, aki uralkodsz mindenek felett,
hogy azonnal űzz el minden ártó szellemet,
hogy ne árthassanak nekünk!
Istenem, áldd meg a tűz szellemét!
Fény, amely világosságot ad a sötétben.
Szenteld meg!
Add áldásodat erre a fényre!
- Áldd meg! - Ó, Jézus!
A te szent neved tiszteletére, hogy ne érje baj azt, ki hordozza.
Add te magad áldásodat erre a fényre,
hogy ne olthassa ki és semlegesíthesse ártó szellem!
Ó, Jézus!
A Földnek világossága!
Ó, Krisztus!
A Menny világossága!
Ó, Megváltó!
A világosság, mely beragyogja a sötétséget!
Add áldásod erre a fényre!
Ó, Jézus!
Add te magad áldásodat erre a fényre,
hogy ne olthassa ki és semlegesíthesse ártó szellem!
Ó, Jézus!
Szent neved őrködjék e láng felett,
hogy e fény az örökkévalóságig viselje áldásod.
Ámen.
Már voltam itt.
De hát ez egyszer már megtörtént!
Smíchovsky!
Nem is tudja, mennyire vártam ezt a pillanatot.
Megleptem? Mi a baj?
Lélegezzen mélyeket! Mindjárt átmegy magán.
Bizonyára Placeket hiányolja.
Nagyon jól alakítja.
Hányadszorra is?
Már csak az a kérdés, hogyan végződik.
De az ismétlés megacélozza az emlékezetet.
És minden újrajátszással egyre jobb lesz az előadás.
Stepán! Rajta, mutasd magad!
Ne fáradjon!
Szerintem végre ott van, ahová mindig is tartozott.
Tudja, mi az a "déja vu"?
Pompásan működik.
Egyetértek.
Akkor hol van?
Előzetesben. Vádemelés vár rá, tárgyalás, börtön.
Ki tudja? Erről már mások döntenek.
Nem szabad elfelejtenünk, hogy ez egyszer már megtörtént.
Megbolondult?
Az idők változnak, az emberek változnak, de a cselekmény ugyanaz.
A szabályokat be kell tartani.
Bújj elő, Stepán! Bújj ki!
Hallod? De hát ezt már egyszer eljátszottuk!
Üljön le!
Megígértél valamit! Odaadod, vagy vegyem el magam?
Mit képzel? Csinálj már valamit!
Ültesd vissza szépen a doktor urat a székbe!
Adj neki zsebkendőt!
Jól ismeri azt a Placeket, ugye, Smíchovsky?
Tudja, mekkora disznó volt.
Nekem sose volt vele bajom.
A cionisták beszivárogtak a hivatalokba. Mint a patkányok.
Beszéljen! Jelentett a német biztonsági szolgálatnak?
Miért hívta volna fel magára a figyelmet?
Elvégre maga is német.
Jelentkezett hozzájuk.
Maguknak talán nem dolgozott?
Tudta, hogy a hátunk mögött lepaktált Titóval?
Mit tud az államellenes tevékenységéről?
Ember, az életével játszik.
Ezt rendezzék le ott, maguknál!
Az a könyv az enyém.
- Hagyja már! - Úgy volt, hogy nekem adja.
Miért adta volna?
Azért, amit neki... Önöknek megtettem.
Azzal akar hatni rám, hogy segített Placeknek?
Egyszer még önnek is szüksége lehet rám.
Nincs több luxusbörtön, Smíchovsky.
Újragondoljuk az együttműködésünket.
Valami különlegeset találtam ki magának.
Ott majd gondoskodnak magáról.
Még mindig nem hiszel nekem?
Ezt komolyan gondolja?
A mindenható Úr nevében.
Jézus, Isten urunk fiának nevében
és a Szentlélek erejével megidézem én, Jirí Arvéd Smíchovsky,
a négy királyt a világ négy égtájáról.
Téged, Oriens királyt keletről. Téged, Amaymon királyt, nyugatról.
Téged, Samáél királyt...
Téged, a szél urát, Azázélt...
Téged, a víz urát, Azáelt...
Mindőtöket, akik a négy elemet alkotják,
melyek elválaszthatatlan részeitek,
a legszentebb szentek által!
Ehjeh ascher ehjeh!
Smíchovsky!
Ezzel Placek most rendesen meglepett.
Kedveli az ilyen ravasz húzásokat.
Maga is egy a kedves stiklijei közül, atyám.
Már ha valóban pap.
Lássuk, ki ismeri jobban a Szentírást!
- Valószínűleg nyerne. - Valószínűleg.
Nálam jobban senki sem ismeri a Bibliát.
Mondja meg, melyik könyv, fejezet és vers,
és én felmondom szóról-szóra.
De tudja, melyik vallási könyv
nyűgözi le az embereket a Bibliánál is jobban?
A "Malleus maleficarum".
- Azt sosem kanonizáltuk. - Ne legyen képmutató, atyám!
Talán azok ketten, akik írták, nem domonkosok voltak?
Pont, mint ön.
Azóta változtak az idők.
A mi "Boszorkánypörölyünk" a törvény, ami a köztársaságot védi.
És a börtönszabályzat, doktor úr.
Semmi sem jut erről eszébe, tisztelendő atyám?
Amilyen művelt, bizonyára olvasta azt a részt,
ahol a pereket, kínzásokat és büntetéseket taglalják.
Egy kicsit nem részese ön is annak, ami ma itt folyik?
Mi tanultunk a hibáinkból.
És közben másokat is megleckéztettek.
- Áldassék az áruló. - Nem róhatja fel nekünk, hogy...
Csak nem a bűntudatból fordítja oda a másik orcáját is?
- Nem mi voltunk az egyetlenek... - Isten akarata volt?
Ez demagógia.
- Az, ami ma itt folyik... - Az valami egészen más, tudom.
Nem ítélem el önt ezért.
Én is tanultam valamit.
Önök kiátkoztak volna az egyházból, de Placeknek égi áldás vagyok.
Eladni a lelket a hatalomnak a legszomorúbb emberi tett.
Szüksége van rám.
És hajlandó fizetni érte.
Harminc ezüsttel.
Mi értelme felzaklatnia magát?
Most talán felháborítom.
De egy kerubot ajánlott fel nekem.
Meséljek róla?
A mennyei kék szemeiről, az angyali fürtjeiről, az aranyos kis fenekéről.
- Nem akarom hallani. - Akkor fogja be a fülét!
Az irigység bűn.
Ez egy játék. És ez a mocskos cella csak egy átszállási pont.
Tudja, hová megyek innen? Már készítik nekem a vacsorát.
A kerubom már megvetette az ágyamat,
és a saját testével melegíti.
És várja...
az érkezésemet.
- Keljen fel, doktor úr! - És jöjjön velünk!
Mit szólnának egy kis üzlethez?
- Hallod ezt, Franta? - Nem semmi vagy!
Előléptetés ebből ugyan nem lenne,
de egy kis mellékes azért, gondolom, nem jönne rosszul. Mit szólnak?
Egy Virginia, egy jó konyak.
Tudják, hogy én mindig első osztályú árut kínálok.
- És miért cserébe? - Elmondják, hogyan tovább.
Hallod ezt, Franta? Nem semmi fickó!
- Mármint? - Mikor megyek vissza?
Mégis hova, doktor úr?
Hát haza! A lakosztályomba a Hotel Esplanadéba.
A szecesszió, uraim, a legjobb orvosság e förtelem ellen.
De hát tudják, ki az a dr. Placek.
Mi olyan vicces ezen?
Végre itthon!
Ön dr. Jirí Arvéd Smíchovsky,
született 1898. május 1-én,
római katolikus vallású, nős,
akit a Rendkívüli Népbíróság életfogytiglani börtönre ítélt?
Igen.
Köteles az igazat mondani.
De elítéltként nem fog esküt tenni.
Tudta, hogy Franz Kafka törvényszéki írnok volt egy prágai bíróságon?
Akkoriban épp egy bírói tévedést vizsgáltak.
Olvasta tőle "A pert"?
Az egy időtlen könyv.
Úgy tűnik, hogy ami anno abszurdnak tűnt,
ma egyre általánosabb lesz.
Ilyen időket élünk.
Szerezzen be egy példányt! Olvas németül, nem?
- Egy kicsit. - Ein bisschen.
A könyvtáramban van egy példány. Tudok önnek segíteni,
ha van valami, amit nem ért.
De Kafka világosan és egyszerűen írt.
Az igazság relatív.
Erről tudnék mit mesélni.
Azt hiszi, hogy az ön ítélete is bírói tévedés volt, doktor úr?
Ahogy azt Placek elvtárs mondaná, itt most nem ez a kérdés.
Nem kér egyet?
A szeme akár egy gyermeké, aki a tüzet bámulja.
Cigaretta...
A legfontosabb divatkiegészítő.
Nincs jobb az erős, egyiptomi dohánynál.
Egy csepp ópiummal.
Próbálta már az ópiumot,
Vlastík?
Különlegesen édes illata van.
Nem lehet összetéveszteni a dohánnyal.
- Van magánál ópium? - Tessék?
- Szeretné kipróbálni? - Csak kérdezem.
Kérdezze Placektől, ő bármit tud szerezni.
Vár valakit?
Ma én gondoskodom önről.
Fél?
Tanúja volt olyan eseménynek,
amely kimerítette a bűncselekmény fogalmát?
Ahogy már említettem,
a vádlottat gyakran láttam a Sicherheitsdienst irodájában.
A feletteseimet rendszeresen informálta
a cseh újságírók közt uralkodó hangulatról.
Többüket bajba sodorva.
Milyen benyomást keltett akkoriban Chloupek?
Mint aki hűséges a protektorátushoz.
A német hivataloktól még fegyvertartási engedélyt is kapott.
Inkriminálónak tűnik a felkelés leverése utáni szlovákiai látogatása.
Összegyűjtötte a felkelők főhadiszállásán lévő iratokat,
és átadta azokat a német hivataloknak.
Azok végül Karl Hermann Frank államtitkárhoz kerültek,
és felhasználták őket a kihallgatásokon.
Van egyéb hozzáfűzni valója, ami árulkodó lehet a vádlott jelleméről?
Azzal, hogy megleckézteti a felkelők tábornokait,
később nyilvánosan dicsekedett a szalonjában.
Ott voltam, és tanúsíthatom.
Szeretne még valamit hozzátenni?
1944-ben a vádlottat kitüntették a Szent Vencel-pajzzsal.
Utána leitta magát és bezárkózott a Cernínsky palota toalettjére.
Véletlenül voltam a tanúja.
Az ajtó mögül hallottam, hogy sír.
Megvártam, amíg kijött.
De addigra már összeszedte magát.
Nyugodt volt, rendezett. Senki meg sem mondta volna.
Hogyan kapcsolódik ez az eljáráshoz?
Sehogy.
Akkor megkérném, hogy tartózkodjon az ítélkezéstől,
és hagyja a bizonyítékok kiértékelését az arra jogosultaknak.
Szeretném felhívni a tisztelt bíróság figyelmét,
hogy a tanú szóbeli vallomásában ismét megerősített egy sor esetet,
amikor a vádlott az állam és több magánszemély ellen cselekedett.
Ezekért a bűntettekért csak a legszigorúbb büntetés szabható ki.
Az ügyvéd úrnak van kérdése a tanúhoz?
Van, igen.
Felhívnám a figyelmet arra, hogy a tanút, Smíchovskyt
elítélték a megszálló hatalommal való együttműködésért.
A bíróság bebizonyította, hogy besúgó volt,
a tanúk elmondásai szerint a Gestapo bizalmasa volt,
és hogy kompromittáló anyagokat dolgozott ki
a cseh szabadkőművesek és a Sokol ellen.
Feltenném a kérdést:
Mennyire lehet hiteles egy ilyen ember vallomása?
Válaszolhat az ügyészség a védelem kifogásaira?
A tanú elleni keresetről Dr. Kozák testülete döntött 1947-ben.
A meghallgatást részletesen dokumentálták.
Az elítéléséhez vezető bizonyított vádak mellett
számos tanú tett vallomást Smíchovsky mellett.
Teljességgel kizárható a tanú vallomásának célzatossága?
A tanút olyan állami hatóságok ajánlották, amelyekben nem kételkedem.
Emellett a tanúzása...
Van még kérdése a védelemnek?
Nincs.
És most, Vlastík? Ma hol szállásol el?
- A szokásos helyen, doktor úr. - A szokásos helyen?
Már azt sem tudom, hol az otthonom.
- Szüksége van még valamire? - Vacsorára ennék egy nagy adag húst.
El tudja intézni?
Tudod, mik ezek a krikszkrakszok, ugye?
Persze, hogy tudod. Zsidó vagy.
De mi köze ennek Smíchovskyhoz?
Miért vált úgy a megszállottjává? Mit akar vele elérni?
Nem tudom. Tényleg nem tudom.
Ezek csak vallási szövegek. Kabbala, alkimista frázisok.
Miből él most olyan nagy lábon?
Azt hallottam, hogy az apja kitagadta.
Mit keres ezekben a könyvekben?
Már attól féltem, hogy ott hagysz elevenen megrohadni.
Hol?
Ünnepelsz?
Csak egyet ittam a gyomrom miatt.
- Hoztál nekem valamit? - Csak egy apróságot.
Valami tiszteletbeli osztálytisztet.
És valamit, ami jó kedvre derít, de... spórolj vele!
Fogyóban a készletek.
Nem jár hozzá recept az adagolással?
Kin dolgozol?
Mi ketten megértjük egymást.
Mindig is értettük egymást.
A hozzánk hasonlók kiszagolják egymást.
Az intelligencia egy parfüm.
Hát, ez elég perverzül hangzik.
- És Chloupek? - Kötél.
Közönséggel.
A jegyek miatt áttették holnapra.
Egy ponton aggódni kezdtem, hogy baj lesz.
- Amikor rám szállt a védőügyvéd? - Nem.
Hát akkor?
Amikor belekezdtél a klotyós sztoriba.
Az abszolút igaz volt.
Az emberség hozzátesz a hitelességhez, Stepán.
Senki sem egy tökéletes szörnyeteg.
A pszichológiai játékaidat máskor hagyd otthon!
A bíróság egy színház.
Mindenkinek megvan a szerepe, tudja a szövegét.
Te talán igen, de az, akit bilincsben visznek oda?
Súgok neki a megfelelő pillanatban.
- Betéve tudod a bírósági archívumot? - És a Nemzeti Könyvtárat.
- A jegyzőkönyveket vagy a regényeket? - Amit csak kell.
Akár a következő Svejket is.
Hát persze! Nagyszerű! Akkor tessék!
Íme, dr. Smíchovsky
és az ő zseniális Svejk-folytatása.
Az enyém '39-ben kezdődik.
Svejket beszélgetésre hívják a Wilson Hotelbe.
A gestapósok közlik, hogy nagyon is tudják, mit tett a háború alatt.
Hogy dezertőr és spion, és hogy a börtönben fog megrohadni.
De közben elejtik neki,
hogy az a csepp árja vér, ami az ereiben csordogál,
megmentheti őt.
Bekísérik a tiszti irodába, ahol kiderül,
hogy időnként a Führerhez is hűséges.
Nincs akadálya az együttműködésnek. Szeret beszélgetni az emberekkel,
érdekes dolgokat tud meg tőlük,
és a Birodalom érdekében szívesen meg is osztja azokat.
Ezért nemhogy felakasztanak, de egyenesen keresztre feszítenek.
Az emberek imádják Svejket.
A kedvenc fejezetem, amelyikben egy Gruppenführer csicskásaként
Mauthausenbe kerül,
ahol belebotlik Otto Katzba.
Akinek végül rájöttek a zsidó származására.
Felidézik a régi, szép időket.
Majd jön a parancs, hogy mindenkinek mars a zuhanyzóba.
Svejk azt mondja:
"Hát igen,"
"higiénia."
"Az nagyon fontos dolog."
Nagy terveim vannak veled.
Változások jönnek. Nemsokára kisöpörjük a házat.
Slánsky mögöttem áll. Nélküle Nosek miniszter az ujját se mozdítja.
Aki a belbiztonságot irányítja, az a markában tartja az egész államot.
És ezúttal mit szeretnél tőlem?
Lenne egy feladatom az elmédnek.
Engem lenyűgöz, mi mindenre képes.
Mit kapok cserébe?
Van valami elképzelésed?
Tudod te azt. Csak egyvalami kell.
- Hoztál valamit? - Én esélyt kínálok neked.
Foggal-körömmel kellene kapaszkodnod bele.
Mindenkinek megvan a maga módszere.
- A könyveket, amiket kértem... - Megzápult az agyad?
- Sokkal többet ajánlok neked. - Többet?
Mi neked a több?
Ezt hívják majd kötelező érvényű szerződésnek. Szép kifejezés, ugye?
Új terminológiát készítek elő a minisztériumnak, és ez lesz...
a miénk. Csakis a miénk.
Én soha nem kértem tőled ilyesmit.
Azt hiszed, magamért teszem? Ez a te biztosítékod.
És írjam alá, hogy kezet csókolok neked?
Már készülnek a listák, bármikor indulhatnak a letartóztatások.
Fantasztikus a memóriád, Arvéd,
de képes vagy még racionálisan gondolkodni?
És mivel írjam alá, a saját véremmel?
Az elején megmondtam, mit kérek tőled.
Ha én nem vagyok, az elsők közt lógatnak fel.
Gyorsan felejtesz.
- Már rég törlesztettem neked. - Akkor most rajtam a sor?
- Újabb lelkeket akarsz? - Látni, hogy papneveldébe jártál.
Pedig erről van szó.
A bűnösök lelkéért a testvéreid könyveivel fizetsz, Stepán.
- Sosem vettem komolyan. - De attól még ott van benned.
Soha nem fogod levetkőzni.
- És mivel vádolnának? - Csak nem furdal a lelkiismeret?
Kezdesz félni tőlük?
Miért is?
- Mert mentetted a bőrödet. - Mi?
- Egy kollaboránsnak hála. - Fogd be a szád!
Mindenki kirepült a kéményen át? Senki sem élte túl? Egyikük sem?
Egy lelket egy könyvért.
Na...
Hát nem éri meg?
Mit mondasz?
Nesze, itt van.
Most rajtad a sor.
- Az ördöggel beszéltél? - Nem tudom, ki volt az.
Felajánlotta, hogy megad bármit, amit kérek.
És mit akart cserébe?
Nem akarok visszamenni. Miért csinálod ezt velem, Stepán?
A hülyéskedésnek is van határa, Smíchovsky.
- Vagy befogja a száját... - Vagy mehet a lyukba!
Egyszer érted is eljönnek.
Térjen észhez! Térjen észhez!
- Apage, Satanas! - Elég már!
Megint bajba akar kerülni?
Elég legyen!
Jól van.
Mindent megtesz azért, hogy megtörje ez a hely.
Igyon!
Már nem kell sok, és minden értelmet nyer.
Milyen értelmet?
Ön nem akarja a saját szemével látni az ördögöt?
Nem akarom.
Nem elég szilárd a hite, atyám?
Egy ilyen próba akár meg is erősíthetné.
Nem érne meg egy próbát?
Ön az ördög dörzsölt ügyvédje.
De nem érdekel a dolog.
Kit szolgál valójában? Tudja?
Több ezer istenkép létezik.
Ön szerint melyik az igazi?
Mindegyik, amelyik szeretettel szól hozzánk.
És megbocsátással.
Tehát a külsőség számít?
Inkább...
Inkább az együttérzés.
Vannak mesterek, akik képesek erre.
Látta Leonardo "Utolsó vacsoráját"?
- Csak a másolatát. - Én láttam az eredetit.
- Igazán? - Milánóban.
Szerintem azon a képen ott van minden.
Alázattal hozták létre.
És az ő dicsőségére.
Nem biztos, hogy őt dicsőíti.
Akkor kit?
Leonardo is csak olyan ember volt, mint én.
Ebben igaza van.
De mit hagyott ránk ő, és mi marad ön után?
Nem egyszerűen zseni volt.
Hanem "florenzer" is.
Szodomita.
Schwuchtel.
Buzeráns.
Meleg.
Hogyan mondjam még?
Mindent képes kiforgatni.
Huszonnégy évesen egy névtelen feljelentés alapján
vizsgálat indult ellene Jacopóval, a 17 éves modellel való viszonya miatt.
És attól fogva egész életén át figyelte őt
az "Ufficiali di note e conservatori dell'onestá dei monasteri".
A firenzei erkölcsrendészet.
Na látja!
Én meg Isten dicsőítését látom.
Aki a fiatal Jacopóra hasonlít.
Késő van. Aludnunk kell.
A zsidók tudták, miért tilos ábrázolni...
Jó éjszakát!
"Ily részletességgel írni a sólyomról,"
"ez lett az én sorsom."
"Mivel az első gyermeki emlékem az,"
"hogy egy sólyom szállt oda hozzám."
"A farkával behatolt a számba,"
"és ott elkezdett izegni-mozogni."
Hallgasson!
Ezek Leonardo mester szavai voltak.
Valami azt súgja, hogy ma már végre puha dunyhák közt alhatok
az Esplanade Hotelban lévő lakosztályomban.
Abban biztos lehet.
- Most már nyugodtan elárulhatják. - Micsodát?
Zenek tisztelendő atya...
- Mi van vele? - Az önök embere, ugye?
- Miből jött rá? - A papokat szagról felismerem.
Ki ez? Egy komédiás? Egy kollaboráns színész?
Nem könnyű magával így, hogy mindenre azonnal rájön, doktor úr.
Ő maga...
Vlasta Burian.
- Fel sem ismertem. - Ugye?
Bármit el tud játszani.
Bárkit bolonddá tesz.
Nagyon jól áll magán az a zakó.
Szokta magát a tükörben nézegetni, Vlastík?
Tetszik, amit lát benne?
Nincs bennem semmi különleges.
Dehogy nincs.
És ezt nagyon is jól tudja.
Beszerezte már azt a Kafkát?
Még nem.
Nekem balra.
Elviheti magával.
Egyébként miket olvas?
Főleg magazinokat. És napilapokat.
Ennél többre lesz szüksége egy társalgáshoz.
- A kurzuson verseket is olvastunk. - Igazán?
Milyeneket?
Például S.K. Neumannt.
Szavaljon el nekem pár sort, kérem!
- Már nem emlékszem rájuk. - Legalább egy versszakot.
- Tényleg nem. - Vlastík...
Egyetlen rímet.
Kérem!
Akkor nem is erőltetem.
Hiszek a Sátánban
Kinek büszkesége a tudás
És az élet.
Hiszek a jóságos Földanya teremtőjében
Hiszek abban, ki a szerelmet teremtette
A haragot
És a szenvedélyt
Ő uralja a mélyt és a csillagokig tör
És az égi zene a vére sistergése
Mely vadul örvénylik a csillagok miriádja közt
És a bolygók emberi sokasága közt
És a napok izzó tüzén.
Hiszek a fiában
Az emberben
Aki az alakok dicső metamorfózisában felszállt a Föld mélyéről
És örömre termett
És harcra
És erőre
Hogy büszkén és szabadon lelke gyönyörűségét
Mint páva a csillogó tollait
Széttárja a napon.
Hiszek atyámban, a Sátánban
És hiszek a fiában is
Hiszem, hogy a nyomorúság sötét tömlöcét szétzúzza bátor öklével
És hatalmas önmagát
Csakis önmagát
A közepébe helyezi
A szabad élet örvénylő köreibe.
Ezt bizonyára nem tanították azon a kurzuson.
Pedig ez is Stanislav Kostka Neumann volt.
"Közöttünk a Sátán dicsősége."
Ez pedig az öné.
Milyen szép példány!
Ugye, Andulka?
Nagyobb cserép kellene neki.
Már várja önt.
Csukd be!
Ez nem idegen füleknek való.
Még a te pozíciódban is van félnivalód?
Ez nem félelem, ez óvatosság.
Nem bízol a saját beosztottjaidban?
Néha az az érzésem, hogy saját magamban sem bízhatok.
Mi van?
Nehéz éjszakád volt?
Rosszul aludtam.
Ülj le!
Jól vagy?
Mindent megteszek, amit tőlem kérsz.
Még szép. Te magad is tudod, hogy jársz a legjobban.
Vannak más lehetőségeim.
Hogyne, minden benne van a könyvekben.
Csak meg kell találnod azt az egyet.
Valószínűleg nem győzlek meg.
De te sem engem.
Arvéd, mi van veled?
Tegnap felhajtottál egy üveggel? Vagy kettővel?
Miből gondolod?
Ne idegeskedj, minden rendben!
Elég, ha segítünk egymásnak. Csak ne veszítsd el a józan eszed!
- Azt ígérted, hogy segítesz nekem. - Azt is teszem.
Csak azt érzem, nem veszel komolyan.
Pontosan azt teszem, amire kértél.
Mindent előkészítek, tanúskodom.
Épp csak nem kísérem őket a bitófához, azt már rátok hagyom.
Talán épp ez a hiba.
Elvégre meg kell bíznunk egymásban.
Folyton úgy viselkedsz, mint akinél ott lapul az adu ász.
Képzelődsz.
Csak te vagy és én.
Kapsz egy lehetőséget, hogy meggyőzz erről.
Van itt neked pár fénykép.
Ezt nézd!
Gyere, idézzük fel a régi cimboráidat!
Krisztus pajzsa a mellkasomon
a kereszt jelképeként.
Szabadíts meg, Istenem, a látható és láthatatlan ellenségtől!
Hatalmas Atyám, légy te az oltalmazóm!
Bölcs Fiú, taníts engem!
Lélek szeretete, világosíts meg engem, Jirí Arvéd Smíchovskyt!
És engem, Felix de la Cámarát!
Engem, Nikolaj Alexejevic Muchint.
Engem, Frantisek Kabelákot.
És ő?
Engem, Emanuel Felmert.
Ma már fel sem ismernéd.
De még most is úgy néz ki, mint aki ötig sem tud elszámolni.
Ez a feladat egy próba lesz. Hogy tudjam, bízhatok-e benned.
Ezt nem kérheted tőlem.
Megkérdezhetem, miért?
Ő nem csinált semmit.
Egyszer azt mondtad nekem, hogy...
a tudás bizonyos szintjén túl
meghaladjuk a jó és a rossz fogalmát.
- Emlékszel? - És pont ezt jegyezted meg?
Én csak próbálom meghatározni, hogyan néz ki egy tökéletes vallomás.
Természetesen az a legjobb, ha a vádlott saját magáról vall.
Ha beférkőzöl a fejébe, és meggyőzöd, hogy ez az ő érdekében áll.
De rögtön utána következik az,
ami több száz apróságból szövődik össze.
A tökéletessége nem az igazságban rejlik, hanem a precizitásban.
Részletekben, amelyek igazolhatóak.
És ezt szeretném veled a gyakorlatban kipróbálni. Egyszer még jól jöhet.
Soha nem jelentett nekem semmit.
Akkor bizonyítsd be!
De tényleg nem tudok róla semmit.
Majd összekombinálsz valamit, aminek van értelme.
A tévedhetetlen kisvárosi ördög újabb vallomást tesz.
És jutalmat kap érte.
Benne van Jan Kefer ex librise.
Ez elégséges garancia a minőségre, nem?
Odaadod? Elvihetem?
- Kiérdemelted? - Legalább hadd érintsem meg!
- Csak rajtad múlik, mikor kapod meg. - Legalább hadd szagoljam meg!
A régi papírnak olyan finom illata van!
A legjobb bor bukéja sem ér fel vele.
- Szeretnéd, ugye? - Kérlek!
Csak megérintem.
Na, idehallgass! Figyelsz még rám?
Nagyon egyszerű. Azt mondod, "megteszem", és utána megteszed.
Mi van veled? Rosszul vagy?
Kérlek, ne küldj többé oda!
Ne kérj tőlem ilyet!
- Bevettél valamit? - Ígérd meg!
- Mennyit vettél be? - Soha nem bocsátod meg nekem?
- Arvéd, higgadj le! - Nem megyek oda.
Érted?
Ezek megölnek engem.
Doktor úr!
Arvéd!
Doktor úr!
- Ami most történt... - Te is láttad?
Nem tudom, mit láttam pontosan.
Mi volt ez?
Asztrális folyadék.
A géniusz megnyilatkozása.
Beszéltél az ördöggel?
- Nem tudom, hogy az ördög volt-e. - Akkor kicsoda?
- Üzletet ajánlott. - Milyet?
Azt ígérte, megadja, amit csak kérek.
- És mit kért cserébe? - Egy lelket.
Egy egyszerű emberi lelket.
- A te lelkedet? - Kinek kellene az?
Egy barátot kell elárulnom.
Jézus, Isten urunk fiának nevében
és a Szentlélek erejével megidézem én, Jirí Arvéd Smíchovsky
a négy királyt a világ négy égtájáról.
Téged, Oriens királyt nyugatról. Téged, Paimon királyt keletről.
Téged, Egyn királyt északról. Téged, Amaymon királyt nyugatról.
Téged, Samáél királyt... Téged, a szél urát, Azázélt.
- Téged, a víz urát, Azáelt... - Hagyja abba!
- Aludjon, atyám! - Tudja, mi lesz a vége.
Kapott püspöki engedélyt ördögűzésre?
Térjen észhez!
Ezt csak a cinikusok és az őrültek élik túl.
Mielőtt egy ördögűző megállapítja a Sátán jelenlétét,
felméri a szenvedő elmeállapotát. De ezt bizonyára ön is tudja.
Ide különben sem tehetné be ördögűző a lábát.
Évek alatt tökélyre fejlesztette, atyám.
Ön szerint mi a jobb diagnózis? A megszállottság vagy az elmebaj?
Létezik egy harmadik lehetőség is.
Az értelem és a józan belátás.
Sosem látta Istent, és mégis rá hagyatkozik.
Nekem már felfedte magát az ördög.
Kinek higgyek?
Önnek vagy magamnak?
Ön is szereti a nyomtatott papírt, monsignor?
Mintha az angyalok testének legtitkosabb redőit érintené meg,
ahol a legpuhábbak.
Tudja jól, mi ez.
Néha azért a zsidókért is imádkozik, atyám?
Nemsokára megint szükségük lesz rá.
Felkelni! Ébresztő!
Na, mi lesz?
- Mit művel, doktor úr? - Mi volt ez a cirkusz megint?
Mi is csak emberek vagyunk.
A kollégának beteg a felesége, és nagyon rossz bőrben van.
- Vilda, légy szíves... - Látja? Van így is elég baja.
Maga meg éjszaka se hagy nyugtot neki.
Doktor úr! Az ember tűréshatára is véges.
Muszáj volt bepanaszolnia magát.
És egyáltalán nem csodálkozom rajta.
Pedig olyan jól elvoltunk. Az ember mindig tanult magától valami újat.
Igen, igen...
- Hát akkor indulás! - Mi sem szívesen tesszük ezt.
Na menjen!
Mész sikítani, kurva?
- Mit mondott, Haveránek? - Semmit.
Intézek magának betegszabadságot, aztán leshet.
Sikáljon és kuss legyen!
Miután tanácsot kért a delphoi orákulumtól,
Minósz király úgy döntött, hogy titokban tartja a Minótauroszt.
Senkinek sem szabadna megpillantania egy embertestű, bikafejű szörnyet.
A feleségét, aki a király helyett
inkább egy fehér bikával hált,
egy tehén bőrébe varratta...
- Fogja azt a vödröt! - Nyomás!
Jó reggelt, doktor úr!
Sajnálom, de indulnunk kell a bíróságra.
Nem tudja, hol voltam tegnap este? Valaki kicserélte magukat?
Azt hiszem, egyenruhában volt.
Reggelizzen meg gyorsan! Mennünk kell.
Mi lenne, ha ma nem mennénk oda, Vlastík?
Belekezdett már Kafkába?
Igyekszem.
A börtönőrök...
abban a könyvben...
nem emlékeztetik valakire?
Talán ha majd egy kicsit jobban...
halad.
Tulajdonképpen mit gondol rólam?
Hogy nem igaz, amit az újságok írtak önről.
Mit olvasott rólam?
Egy szót sem hiszek el belőle.
Gondolja, hogy...
Gondolja, hogy lehetne köztünk...
Hogy lehetne köztünk...
Lehetne köztünk... valami több,
Vlastík?
Mire gondol?
Arra kérte Placek, hogy játssza el a szerelmest?
Miből gondolja ezt?
Amikor Bert Walden a szerelmest játszotta, őszintén szerelmes volt.
De ha most úgy tesz, mintha érdeklődne irántam,
akkor egy reménytelen amatőr.
- Nem tudja átélni a szerepet. - Szerintem képzelődik.
Nem furcsa, hogyan dolgozhat egy ilyen ember, mint én az állambiztonságnak?
- Erről semmit sem tudok. - Ennyivel is könnyebb.
Minden ember hazudik, Vlastík.
De csak kevesen hazudnak olyan jól, hogy azt el is hiszik.
Most rólam beszél?
Az az érzése?
Én sem vagyok kivétel.
Hazudok.
Lehet, jobban, mint mások.
Az emlékezet néha átok.
Az ember könnyen elveszíti a józan eszét.
Értse meg, hogy a főnökével különleges viszonyban vagyok!
Csak játékot űz velem.
Mesélt rólam önnek?
Felajánlott nekem egy gyönyörű zálogot.
De miért mondta el önnek, hogy közölte velem? Így semmi értelme.
De hát én nem állítom, hogy elmondta nekem!
Mindenekelőtt le kell higgadnunk.
Semmiképp sem szabad túlgondolnunk, azzal ártunk a legtöbbet.
Csakis a mai napért
érdemes élni.
Megtalálni a csendes nyugalmat,
és semmi másra nem vágyni.
Egy zen buddhista szöveg.
Ha egymás után ismételgeti, mantraként működik.
A segítségével kikapcsolja az elmét.
Nem akartam önnek hazudni.
Bárcsak azt tehetné mindig az ember, amit akar!
Indulhatunk?
Tanúskodjon a vádlottról! Mondjon el róla mindent, amit tud!
Tanúsíthatom,
hogy a vádlott a protektorátus alatt
gyakran megfordult az irodában, ahol dolgoztam.
Gyűjtötte az ügynökökkel kapcsolatos információkat, és továbbküldte azokat.
Sok csehet vádoltak meg miatta.
Fizetségért jelentett.
Beszivárgott az okkult társaságokba,
és részt vett a cseh hermetisták üldözésében.
Jelentett!
Dr. Kefer cellájába helyezték, hogy a bizalmába férkőzzön.
Része van abban, hogy koncentrációs táborban halt meg.
Feladta Karl Weinfurtert is,
aki tüdőgyulladásban halt meg a szabadulása után.
Mindegyikük haláláról ő tehet!
Hiányoznak a kamerák és a reflektorok?
Nem probléma. Legközelebb gondoskodom róluk.
Ígértél nekem valamit. Kell az a könyv.
- Megkapod. - Meddig kell még várnom?
Reggel elküldöm hozzád Vlastíkot.
Teljesítetted az egyezség rád eső részét.
Most már a miénk vagy.
Az az ember tegnap a bíróságon...
Annyi lehetett, mint ön, amikor megismertem.
- Nagyon hasonlított önre. - Miért mondja ezt nekem?
Hogy értse, Placek miért önt választotta.
Be akarta nekem beszélni, hogy perverz vagyok.
Csakhogy én teljesen normális vagyok.
Egy kicsit mind perverzek vagyunk, Vlastík. Még ön is.
Csak egy kicsit másképp.
Nem hagyta magát.
Smíchovsky.
Nem is tudja, mennyire vártam ezt a pillanatot.
Megleptem? Mi a baj?
Jöjjön, üljön le!
- Már voltam itt. - Tessék?
De hát ez egyszer...
már megtörtént!
Lélegezzen mélyeket! Mindjárt átmegy magán.
Bár nem pontosan ugyanúgy, de...
Bizonyára Placeket hiányolja.
Nagyon jól alakítják.
Mindketten.
Hányadszorra is?
Már csak az a kérdés, hogyan végződik.
De az ismétlés megacélozza az emlékezetet.
És minden újrajátszással egyre jobb lesz az előadás.
Stepán!
- Rajta, mutasd magad! - Ne fáradjon!
Szerintem végre ott van, ahová mindig is tartozott.
Tudja, mi az a "déja vu"?
Pompásan működik.
Egyetértek.
Akkor hol van?
Előzetesben. Vádemelés vár rá, tárgyalás, börtön.
Ki tudja? Erről már mások döntenek.
Nem szabad elfelejtenünk,
hogy ez egyszer már megtörtént.
Megbolondult?
Az idők változnak, az emberek változnak, de a cselekmény ugyanaz.
Ez egy előadás. A szabályokat be kell tartani.
Bújj elő, Stepán! Bújj ki!
Hallod? De hát ezt már eljátszottuk egyszer!
Mindent tudni akarok róla. Miért vált úgy a megszállottjává?
Mit akar elérni vele?
Nem tudom. Tényleg nem tudom.
Mit keres ezekben a könyvekben?
Ezek csak vallási szövegek. Kabbala, alkimista frázisok.
Miből él most ilyen nagy lábon?
Gazdag családja van.
Azt hallottam, hogy az apja kitagadta. Honnan szerzi a pénzt?
Lehetségesnek tartod, hogy kenőpénzeket fogad el?
Ki vele! Meg akarsz halni érte?
Neki csak a könyvek kellenek.
Azt beszélik, hogy gátlástalan zsaroló.
Előfordul, hogy kényszeríti az embereket?
Csak bólintanod kell.
Nem bírtam tovább.
Tegnap a Ständetheaterben voltam, és láttam a fantasztikus Bert Waldent.
A fausti monológjai valami kolosszálisak voltak.
Elvittelek volna magammal, de sajnos csak árják jöhettek.
A fogadáson kicsit iszogattunk, és ott jutott az eszünkbe.
Ha láttad volna magad!
Soha nem bocsátotta meg nekem.
Kegyetlen tréfa.
És most kamatostul leveri rajtam.
A szekrénye nagyobb, a gárdája népesebb, az ideje végtelen.
Mind felelünk a tetteinkért.
Tudja, mi hiányzik a legjobban?
A társadalom csodálata.
És az ópium illata.
Túlságosan alárendeli magát.
Az egyik prágai borozóban kristálycsillár lógott.
A gerendákról csiszolt üvegből készült könnycseppek lógtak.
Ha olyan hangulatban voltam, csórtam belőlük.
Otthon aztán trófeaként felakasztottam őket a lámpára.
És persze nem ragadtam le csak a bornál.
Blanka húgom megpróbált észhez téríteni.
Egyik este megvárt.
A szekrényben megtalálta a régi katonaruhámat, és felvette.
Csukaszürke.
Addig hordtam, amíg nem mozgósítottak Itáliába.
A front nem volt nekem való.
Pár nap után dezertáltam, és egy pisai kolostorban bujkáltam.
A testvérei nagyon jól bántak velem.
Tudja, atyám, ki tett meg elsőként a kurvájává?
Kinek nyaltam a seggét?
Meglepett.
Ott ült az íróasztalom mögött. A sapkája a homlokába húzva,
előtte tiszta papírlap, a kezében toll.
Azt hittem, utolért a múltam.
Mindenkit megviselt az a kor.
Mindenkit.
- De sosincs késő... - Belőlem nem csinál mártírt, atya.
Ön is vétkes a maga módján.
Megpróbáltak meggyőzni, hogy az ördög műve vagyok.
Elvárták, hogy hamut szórjak a fejemre,
vezekeljek,
ismerjem be, hogy a rosszak közt én vagyok a legrosszabb.
Vagy hibáztathattam a világot.
És kerestem saját Istent.
Természetesen olyat, aki a másik oldalon áll.
Aki elfogad.
Aki nem ítél el azért, aki vagyok.
Csak egyetlen út maradt ön előtt.
Az alázat.
Azok után, amit átéltem, nem veheti el tőlem a választás szabadságát, atya.
1939-ben a Gestapo megvádolt a Wilson Hotelben,
hogy kém vagyok, és azt mondták, egy haláltáborban végzem.
A felszabadítás alatt a saját síromat ástam egy parkban.
Gondolná, hogy előtte még csak nem is volt csákány a kezemben?
De egy ráfogott puskacsővel az ember csodákra képes.
Olyan volt, akár egy céllövölde.
Ha nincsenek a hazafiak és a régi barátok, én is ott végeztem volna.
Májusban még kötelet ígértek nekem. Szerintem ennyi elég is egy életre.
Elég az önsajnálatból!
Itt azzal semmire se megy.
Ön tudja legjobban, mi minden szárad a lelkén.
Egyszer még bocsánatért fog könyörögni!
De hát biztos oka volt, hogy papneveldében tanult.
Biztosan maradt még önben egy szemernyi hit.
Rajta!
Keresse meg magában!
Térjen vissza oda, ahonnan indult!
Megőrült?
Miért tenném?
Lehet azt egyáltalán?
Tudja, hány embert juttattam bitóra?
Negyvenkilencet.
Az utolsó a barátom volt.
Érti ezt?
Csak egy hiányzik az ötvenhez.
Kit dobjak még az ördög elé, hogy végre teljesítse a kívánságomat?
Áldott legyen a nap, az éj, az óra,
melyen a mi Urunkat, Jézus Krisztust világra hozta Szűz Mária.
Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében. Ámen.
Áldj meg engem és a társaimat, Szent Szűzanya!
Ámen.
Indulás!
Hát újra találkozunk, Smíchovsky.
Bizonyára kíváncsi, miért tettem meg önért ilyen hosszú utat.
Egyszerű oka van.
Üljön le! Nyugodtan elbeszélgetünk.
Talán tehetnék önért valamit.
Miért tenne?
Mit szólna egy kevésbé szigorú börtönhöz?
Talán több látogatást is intézhetnék.
Talán egy karton cigit is.
Cigaretta.
Konyak.
És egy lakosztályt az Esplanade Hotelban, azt nem ajánlja fel?
Ön küldött ide engem.
Állítólag jó pontokat szerzett az itteni vezetőségnél.
Hallom, újra szorgalmas besúgó lett.
Engem itt meg akarnak ölni.
Csodálkozik rajta?
Sokan szeretnének kötelet akasztani a nyakába.
Sehol sem szerzett magának túl sok barátot.
Tudja, hogy még ma is sokan félnek öntől?
Félnek, hogy kinyitom a ládát, és előugrik, mint egy ördög.
Megint szükségük van rám?
Ezúttal mihez?
Nem néztem ki magából, hogy ilyen szívós.
- Placek ezért rúgja az utolsókat. - Ő küldte magát?
Hát, kettejük közül mindig is ő volt az okosabb.
Még mindig nem hiszed, hogy a cimborádnak befellegzett?
Rá sem ismernél. Kész roncs lett.
Magánzárkában ül, és könyörgő leveleket ír Slanskynak.
Kinek az embere maga?
Kinek dolgozik?
Hogy mihez kezdünk vele, az valahol rajtad is múlik.
Tudom, hogy elszámolni valód van vele.
Na, mi van?
Nem játszik a kezükre?
Üzenem a főnökeinek, hogy Placek ellen nincs esélyük.
Figyelmeztettek, hogy végleg bekattantál.
Nem is olyan könnyű valakit vallomásra kényszeríteni, ugye?
Az is művészet.
Csak Oroszországban vallanak be mindent önként,
mint egy színpadra kiálló operaénekes, aki elénekel egy áriát.
- Placeket leírták. - Ugyan már!
Ha ez olyan egyszerű volna, mit keresne most itt?
Nekem minden idebent van.
Én vagyok az egyik legjobban informált ember ebben az országban.
Olyan iratok mentek át a kezeimen, amiről maga álmodni sem mert.
És hogy szolgál az emlékezete?
Te sosem tanulsz.
A markomban vagy. Csak egy kicsit kell megszorongassalak.
Változnak az idők.
Úgy bemagoltatják magával a vallomását, mint a szorzótáblát.
Placeknál jobban senki sem ismeri ezeket a módszereket.
A bűnöm abból fakad,
hogy a munkám során a kezdetektől fogva
lehetővé tettem a Csehszlovák Kommunista Párt titkárságának
államvédelmi részlegén...
...az angloamerikai, jugoszláv
és egyéb, Csehszlovákiával ellenséges kémszolgálatok ténykedését,
akiket ideküldtek.
Elősegítettem trockisták, cionisták, burzsoá nacionalisták
és más ellenséges csoportok felforgató tevékenységét.
Megzavartam a biztonsági apparátust...
...azzal, hogy személy szerint, és mások segítségével...
...az államvédelem vezető pozícióiba olyanokat helyeztem...
...akik megbízhatatlanok és ellenségesek.
Vagy olyannak, akik képtelenek voltak harcolni...
...az ország ellenségei ellen.
A biztonsági apparátus szétzilálása érdekét szolgálta az is,
hogy olyan ellenséges módszereket alkalmaztam...
...amelyeket Gestapo-tisztektől kölcsönöztem...
...és akadályoztam a párt biztonságpolitikai munkáját.
Mennyi idejébe fog telni, míg ezt betanulja?
Szerencsétlen!
- Téged elfelejtettek felakasztani. - Vigyázzon!
Ez nincs benne. Nem szabad kiesnie a szerepéből, elvtárs.
Te még nem tudod, milyen az igazi börtön.
Úgy tűnik, magára is ez vár.
Engem nem kell féltenie.
Még mindig többet tudok a kelleténél.
Még bőven lesz alkalmam válogatni.
De lehet, hogy segítek neked.
Ugyanis van nálad valami, ami érdekelne.
Emlékszel? Az a könyv...
De ha megsemmisítetted,
örömmel rábízlak az elvtársaid gondjaira.
Őrség!
Keljen fel!
Nos, Zenek...
Hol rejtegeti az imáit?
Nem tudom, miről beszél.
Rejteget valamit a csuhás, doktor úr?
Maga soha nem volt egy szentfazék.
Akkor miért nehezíti a munkánkat?
Ma igaz barátként viselkedett.
Ezt soha nem felejtem el önnek.
Köszönöm!
Ön annyira naivan hiszékeny, atya.
Mi van, ha én szóltam nekik a kincséről?
Mi van, ha csak eljátsszák, hogy nem tudnak semmiről?
Mi haszna lenne abból?
Elnyerném vele a bizalmát.
Akkor miért mondaná ezt el nekem?
Mert tudom, hogy teljesen mindegy, tudja-e vagy sem.
Miért akadályozza, hogy felfedezzem önben a jóságnak a szikráját is?
Újabban nagy az érdeklődés ön után, doktor úr.
Mindenkinél kihúzta a gyufát.
- Hová megyünk? - Egyenesen előre.
Át kell adnunk önnek valamit. Prágából küldték.
Valakinek nagyon fontos lehet ott.
Nekem meg csak több munka.
- Csak nem egy könyv? - Hallod?
Ez megint a régi jó öreg, kíváncsi dr. Smíchovsky.
Hagyjuk meglepődni!
Smíchovsky!
Megleptem? Mi a baj?
Jöjjön, üljön le!
Már voltam itt.
De hát ez egyszer már megtörtént!
Bár nem pontosan ugyanúgy,
de határozottan jól időzítette.
Ezt már nem bírtam tovább.
Arvéd!
Ez a vége.
Nyertél. Kibírtad.
Nem hagytad, hogy megtörjenek.
Tessék, itt van!
Eleget vártál.
Hau Ath Zael Tetragrammaton,
megidézlek Jehova, Maschilie és Adonáj nevében.
Megidézlek benneteket, a világ négy égtájának négy királyát.
Téged, Oriens királyt keletről.
Téged, Paimon királyt nyugatról.
Téged, Egyn királyt északról.
Téged, Amaymon királyt délről.
Téged, a tűz urát, Samáélt.
Téged, a szél urát, Azázél.
Téged, a víz urát, Azáelt.
Mindőtöket, akik a négy elemet alkotják,
melyek elválaszthatatlan részeitek,
a legszentebb szentek által!
Ehjeh ascher ehjeh!
Kether Eljon száma által.
Chayot Ha Kodesh rendje által.
Shaar HaGilgulim Primum Mobile égboltja által.
Metatron herceg által.
Jod Tetragrammaton és a száma, Chochmah által.
Mit csinálsz?
Levelet írok a frontról.
Kinek?
Hát, a húgomnak!
Véletlenül nem magadnak írod?
Már várja. Rég nem kapott tőlem levelet. Már biztos aggódik értem.
Gondolod?
És szerinted én ki vagyok?
- Te nem vagy itt. - De itt vagyok, Arvéd.
Te csak egy szellem vagy.
Hasonmás.
Talán egy másik korból vagyok. A jövőből.
- És a múltba nézel. - Vagy te nézel a jövőbe.
- Hagyd abba! - Mitől félsz?
- Tőled. - Magadtól?
- Részeg vagy? - Az is.
Miért csinálod ezt velünk?
Úgy tűnik, tényleg túlzásba vittem.
Milyen az állapota?
Rossz. De enyhíthetek a fájdalmain.
Azt tartogassa valaki hasznosabbnak! Ő nem fontos.
Dögöljön meg! Úgy, ahogy van.
Követelem, hogy jelenj meg, Mikaél nevében!
Hívlak, hogy jelenj meg a körömben,
és tedd meg, amit kérek!
Elsőként szólítalak, ez olyan biztos, mint az Ámen.
Valla, Baphiare, Magot.
Phaebe, Baphia, Dujam.
Adonáj, Rafael, Sadáj, Vagoth.
Amat feliciter Barach.
Jöjj! Jöjj!
Rafael beoti Oseth sabathos Agla,
hinos Rex Amon,
latte, sabathos hoc kata paladis.
Jöjj! Jöjj! Jöjj!
Jöjj! Jöjj!
Kötelezlek e nevek által: Adonáj, Agla,
Jehósuá, Marguel, Gratiel,
Elibat, Tetragrammaton, Magoth...
Ne támassz követeléseket!
Hol van Smíchovsky?
Mit jelentsen ez?
Hogy történt? Ki adott rá parancsot?
Szükségünk van Smíchovskyra.
Hozza őt vissza!
Készítse elő szállításra!
Elkéstünk.
Ki hívatta?
Fentről jött a parancs.
Idióták!
Mindenkit rács mögé juttatok!
Ember, én ilyet még soha nem láttam.
DR. JIRÍ ARVÉD SMÍCHOVSKY 1951. JANUÁR 22-ÉN HUNYT EL
A MÍROVI BÖRTÖNBEN.
HÁROM NAPRA RÁ FÖLDELTÉK EL A HELYI TEMETŐBEN.
FELSZÁMOLÁSA UTÁN A HOLTTEST ISMERETLEN HELYRE KERÜLT.
Magyar szöveg: Csémy András Iyuno