Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Deci tu eşti acel Plaček ?
Da.
Am auzit că ştii totul despre Smíchovský.
Mi-ai fost recomandat.
Smíchovský... E un personaj foarte ciudat, nu-i aşa ?
N-am cunoscut om mai inteligent.
Asta nu înseamnă că nu e un escroc.
- Ce-i duci ? - A cerut câteva cărţi vechi.
Desigur... micile sale cărţi.
Pune-le pe masă.
Poate că apare mai târziu.
Crezi că e mahmur şi doarme ?
Smíchovský a fost arestat. Pentru depăşire de atribuţii.
Şi pentru că a abuzat de evrei în beneficiul său.
De fapt, pe tine te aştept, Plaček.
Eşti un evreu care mă intrigă foarte mult.
Ceilalţi şi-au făcut bagajele, dar tu stai aici, bine-mersi.
Cei mai buni fii ai Reich-ului îşi dau sângele pe toate fronturile
şi voi doi vă ocupaţi cu furtişagul.
În special de cărţi.
Gunoaie din sinagogi sau de pe proprietăţile familiilor evreieşti.
Dar nu de asta e vorba.
Totul, absolut totul, e ţinut în ordine aici.
În prezent, evreii nu au voie să intre în biblioteci,
darămite să fure din ele, Plaček.
Eu nu fur.
Ştiu că faci doar ce-ţi spune el.
Există o cale de a-ţi salva viaţa.
De ce te-a ales pe tine ?
- Aveţi o relaţie amoroasă ? - Sunt însurat.
Şi Smíchovský este.
Mie poţi să-mi spui.
Fie că eşti evreu, poponar sau ambele,
zilele astea e tot aia.
Ne ştim de multă vreme.
Vezi ? Am avut dreptate.
Spune-mi ce am nevoie să ştiu
şi poate că voi fi indulgent cu tine.
Ai avut vreo experienţă homosexuală ?
Eu ? Nu.
Te-ai putea imagina având o aventură cu un bărbat ?
Nu chiar.
Ar fi mai bine pentru noi dacă ai putea.
Arăţi bine. Ai vreo iubită ?
Foarte curios. Câţi ani ai ?
Nouăsprezece.
Nouăsprezece ?
Ai cunoscut vreodată un asemenea bărbat ?
L-ai putea recunoaşte ? Au adesea un aspect feminin.
Tu ai fi ideal.
A zis cineva "intră" ?
Sunt pe grabă, Štěpán, îmi pare rău.
Îmi dai voie ?
- Am nevoie de ceva de la tine. - Bine, dar suntem ocupaţi.
Nu faci prezentările ?
Tovarăşul Josef Šábe, de la serviciul de evidenţă al partidului.
El este Vlastík. Noul meu coleg.
Suntem ocupaţi.
Ţi-am trimis nişte idei pentru cooperare, prin secretariat.
- Eşti prea ocupat ca să le citeşti. - E mult de muncă.
Ţi-ar prinde bine o secretară mai bună.
Sau un secretar ?
Despre ce mi-ai scris ?
Despre acelaşi lucru. Smíchovský.
E ocupat acum.
Nu mai e în Pankrác.
- Atunci unde e colaboratorul ? - Asta e informaţie secretă.
- Şi cine a hotărât asta ? - Eu.
Omul ăla e proprietatea ta ? Am nevoie disperată de el pentru un caz.
De parcă ar depinde doar de mine.
Întreabă la secretariat a cui activitate e mai importantă.
- Deci nu mi-l împrumuţi ? - Aş vrea, dar nu pot. Îmi pare rău.
Ce o să spună Slánský despre intriga asta ?
Întreabă. O să fii surprins.
Ignoranţă.
Asta va fi pieirea noastră, Vlastík.
Dar măcar Šábe ne-a ajutat să ajungem la miezul problemei.
Sunt sigur că ai auzit de Jiří Arvéd Smíchovský, Vlastík.
Am citit ceva în ziare.
N-avem martor mai bun ca el.
Dar, pentru Šábe, e doar un monstru care mănâncă alţi monştri. Înţelegi ?
Smíchovský...
necesită un tratament special.
Dar dacă pune Šábe mâna pe el...
Toţi avem plăcerile noastre vinovate.
Numai că Smíchovský nu e tocmai 'kosher'. Pricepi ?
Da.
Nu te-am ales degeaba.
Poate că e ceva în tine de care nu ştii încă.
Avem nevoie de el.
Sunt pe rol procese noi. Fără el, va fi complicat.
- Dar eu chiar nu sunt... - Ştii ce-i aia un ordin, nu ?
Da. Dar eu chiar nu sunt... genul acela.
Te cred.
Dar, dacă ai fi, ai recunoaşte ?
De tine depinde cât de departe îl laşi să ajungă.
Prefă-te. Joacă un rol.
Probabil că l-ai văzut pe Oldřich Nový în filmul "Christian" ?
Lasă-l să fie Christian. Şi tu vei fi Mandlová.
Ăsta-i mersul lumii.
Lasă-l să te seducă. Du-l de nas.
Am citit că-l invocă pe diavol.
Doar nu crezi asta, nu ?
Ei bine ?
Arvéd ! Ai adormit acolo ?
Dimpotrivă.
M-am distrat de minune.
- Ce părere ai despre el ? - De ce faci asta ?
Te-am surprins ?
Asta mă face fericit. Măcar o dată, nu mi-ai citit gândurile.
Nu cred că mi-l dai ca "jucărioară".
De ce n-aş face asta ?
Ce dulce.
Dulce ?
Amuzant.
Asta-i natura muncii noastre.
Eu încă mă obişnuiesc cu faptul că poţi face orice.
ARVÉD
Eu, Jiří Arvéd Smíchovský, arunc o vrajă asupra ta,
spirit al focului, care hotărăşte totul şi orice:
să alungi toate spiritele malefice,
astfel încât să nu ne facă niciun rău.
Domnul să binecuvânteze acest spirit al focului.
Să-l sfinţească. Să-l binecuvânteze.
În onoarea numelui tău sacru, apără-i pe cei care îl poartă.
Iisuse...
lumină a Pământului !
Hristoase...
lumină a cerurilor !
Mântuitorule,
lumina care străluceşti în întuneric !
Dă binecuvântarea Ta acestei flăcări.
Iisuse,
binecuvântează însăşi această flacără,
ca să nu i se poată lua puterea, să nu fie stinsă de duhuri rele.
Iisuse,
fie ca numele Tău sfânt să vegheze asupra acestei flăcări,
astfel încât să fie binecuvântată pe veci.
Amin.
Am mai fost aici.
Asta s-a mai întâmplat, nu-i aşa ?
Smíchovský...
Am aşteptat cu nerăbdare acest moment.
Te surprind ? Ce este ?
Respiră adânc. O să-ţi treacă repede.
Să-nţeleg că-i simţi lipsa lui Plaček ?
Te prefaci grozav.
De câte ori ai făcut asta ?
Şi acum, finalul !
Dar repetiţia împrospătează memoria.
Şi, cu fiecare reprezentaţie, spectacolul e tot mai bun !
Štěpán ! Hai, arată-te !
Nu te osteni.
Cred că e, în sfârşit, unde i-a fost mereu locul.
Ştii ce înseamnă deja-vu ?
Funcţionează de minune.
Sunt de acord.
Deci, unde e ?
E arestat. Va fi acuzat oficial. Urmează un proces, închisoarea.
Cine ştie ? Alţii vor decide.
Nu trebuie să uităm că asta s-a mai întâmplat o dată.
Ţi-ai pierdut minţile ?
Vremurile se schimbă, oamenii se schimbă, dar jocul e acelaşi.
Trebuie să respecţi regulile. Ieşi, Štěpán ! Arată-te !
Mă auzi ? Am mai jucat asta !
Stai jos !
Ai promis ! Mi-o dai, sau trebuie s-o iau singur ?
Ce... Fă ceva, fir-ar să fie !
Pune-l pe domnul doctor pe scaun.
Dă-i o batistă !
Îl ştii bine pe Plaček, nu ?
Ştii ce mare ticălos e.
N-am avut niciodată vreo problemă cu el.
Sioniştii s-au infiltrat prin secţii ca şobolanii.
Vorbeşte ! A spionat pentru serviciul german de informaţii ?
Ca să atragă atenţia asupra lui ? De ce ?
La urma urmei, şi tu eşti german.
Te-ai înrolat împreună cu ei.
N-a lucrat pentru tine ?
Ştiai că el colaborează cu Tito ?
Dar de activităţile sale împotriva statului ştii ?
- E viaţa ta în joc. - Rezolvă asta acolo, la voi.
Cartea asta e a mea.
- Zău aşa ! - Mie trebuia să mi-o dea.
De ce ar face asta ?
Mi-a promis-o fiindcă l-am ajutat... Fiindcă v-am ajutat pe voi !
Ar trebui să mă simt mişcat de gestul tău ?
Poate că şi tu o să ai nevoie de mine, într-o zi.
S-a zis cu închisoarea simandicoasă, Smíchovský.
Vom colabora în alţi termeni.
Am ceva special pentru tine. Vor avea grijă de tine aici.
Tot nu mă crezi ?
Vorbeşti serios ?
În numele Tatălui,
în numele Lui Iisus, fiul Domnului, stăpânul nostru,
prin puterea Sfântului Duh, eu, Jiří Arvéd Smíchovský,
vă invoc, patru regi ai lumii !
Rege Uriens, de la răsărit, rege Amaymon, de la apus,
rege Samael...
rege al Vântului !
Tu, duce al Apei...
Toţi cei formaţi din cele patru elemente,
cu toată cohorta voastră,
vă invoc, prin cel mai sfânt dintre numele sfinte !
Ehjeh ascher ehjeh !
Smíchovský !
Plaček m-a surprins.
Îi plac învârtelile astea viclene.
Şi tu eşti una dintre lucrăturile lui subtile, părinte.
Asta, presupunând că eşti într-adevăr preot.
Să vedem care cunoaşte mai bine Scriptura.
- Probabil că ai ieşi câştigător. - Probabil.
Nimeni nu cunoaşte Biblia ca mine.
Zi-mi cartea, capitolul, versetul
şi-ţi voi reda cuvânt cu cuvânt.
Dar ştii oare ce carte creştină
îi fascinează pe oameni mai mult decât Biblia ?
Malleus Maleficarum.
N-am acceptat-o niciodată ca fiind a noastră.
Nu fi ipocrit, părinte.
Cei doi autori ai săi n-au fost călugări dominicani ?
Ca tine ?
Timpurile s-au schimbat.
"Ciocanul vrăjitoarelor" e legea care protejează republica !
Şi guvernează regulile din închisoare.
Nu-ţi vine nimic în minte, părinte ?
Cu educaţia ta, sunt sigur că ai citit partea
despre proceduri judiciare, tortură şi pedeapsă.
Nu joci un rol în ceea ce transpare azi ?
- Am reuşit să învăţăm. - Aţi reuşit să-i învăţaţi şi pe alţii.
- Binecuvântat fie trădătorul. - Nu ne poţi condamna pe noi pentru...
Vina e cea care te face să întorci şi obrazul celălalt ?
- Noi nu am fost... - Dumnezeu a vrut asta ?
Asta e demagogie !
- Lucrurile, în ziua de azi... - Decurg altfel. Ştiu.
Nu te condamn.
Şi eu am învăţat lucruri.
M-aţi surghiuni, dar, pentru Plaček, sunt mană cerească.
Să-ţi vinzi sufletul puterii e cel mai trist lucru pe care-l poţi face.
El are nevoie de mine.
Şi e dispus să plătească.
Treizeci de arginţi.
N-are niciun rost să faci pe mironosiţa.
Te-aş putea şoca.
Mi-a oferit un heruvim.
Să-ţi vorbesc despre el ?
Ce ochi albaştri ca văzduhul are ! Şi buclele angelice... Şi fundul !
- Opreşte-te ! - Astupă-ţi urechile !
Invidia e un păcat.
E doar un joc. Şi celula asta murdară e doar un popas.
Ştii unde mă duc de-aici ? Mi se pregăteşte deja cina.
Heruvimul meu pregăteşte patul,
încălzindu-l cu trupul său,
şi aşteaptă.
Mă aşteaptă.
- Domnule doctor, ridică-te ! - Şi vino cu noi.
Ce-aţi zice de un mic troc ?
- Tu auzi asta, Franta ? - Tu, ăsta !
N-ar fi o avansare,
dar ceva bani pe lângă salariu nu sună prea rău, nu ?
Un trabuc bun sau un coniac.
Ştiţi că am mereu lucrurile cele mai fine.
- Pentru ce ? - Spuneţi-mi ce urmează.
Auzi asta, Franta ? Ce individ !
- Ce vrei să spui ? - Când mă voi întoarce ?
Unde ?
Acasă. În apartamentul meu de la hotelul Esplanade.
Ştiţi ce este Art Nouveau ? Cel mai bun leac pentru mizeria asta.
Îl ştiţi pe dr. Plaček ?
Ce e atât de amuzant ?
În sfârşit, acasă.
Sunteţi dr. Jiří Arvéd Smíchovský,
născut la 1 mai 1898,
de religie romano-catolică,
căsătorit, condamnat de tribunalul extraordinar al poporului
la închisoare pe viaţă într-un penitenciar de maximă securitate ?
Da.
Trebuie să spuneţi adevărul.
Dar nu veţi fi sub jurământ.
Ştiai că Franz Kafka a lucrat ca funcţionar
la tribunalul din Praga ?
Acolo, a fost martor la o eroare judiciară.
Ai citit "Procesul" ?
E o carte fără vârstă.
Se pare că ceea ce oamenii considerau odinioară absurd
devine ceva obişnuit.
Vremurile în care trăim...
Fă rost de un exemplar. Ştii să citeşti în germană, nu ?
Puţin.
Am unul în biblioteca mea. Pot chiar să te ajut,
dacă e ceva ce nu înţelegi.
Dar Kafka scrie limpede. E lesne de urmărit.
Adevărul e atât de relativ...
Ţi-aş putea vorbi despre asta.
Crezi că în cazul tău e vorba de o eroare judiciară, domnule doctor ?
După cum ar spune tovarăşul nostru Plaček, nu asta e întrebarea aici.
Vrei una ?
Ai ochii unui copil care priveşte în foc.
Ţigara...
Accesoriul de modă esenţial.
Nu e nimic mai bun decât un tutun egiptean tare,
cu o picătură de opiu.
Ai încercat vreodată opiul...
Vlastík ?
Are un miros curios de dulce.
Nu-l vei confunda cu tutunul.
- Ai opiu ? - Poftim ?
- Ai vrea să încerci ? - Sunt doar curios.
Roagă-l pe Plaček. El îţi poate face rost de orice.
- Aşteptăm pe cineva ? - Eu o să mă ocup de tine azi.
Ţi-e teamă ?
Aţi fost martor nemijlocit la vreun eveniment
care ar putea stabili datele acestui caz penal ?
Pot doar să repet:
m-am întâlnit adesea cu inculpatul la biroul Serviciului de Siguranţă.
Îi informa pe angajatorii mei despre anumiţi ziarişti cehi.
I-a băgat pe mulţi în belea.
Care a fost impresia dv. despre Chloupek atunci ?
Părea un cetăţean loial.
Avea chiar permis de port-armă.
Vizita lui în Slovacia după înfrângerea rebeliunii
pare incriminatoare.
A luat dosare de la sediul Rezistenţei şi le-a dat germanilor.
Secretarul de stat Karl Hermann Frank a ajuns în posesia lor.
Au fost folosite în timpul interogatoriilor.
Mai puteţi adăuga ceva cu privire la caracterul inculpatului ?
A spus că va face situaţia şi mai grea pentru Rezistenţă
şi s-a lăudat cu asta în salonul său.
Eram acolo şi pot depune mărturie în această privinţă.
Mai e ceva ?
În 1944, a fost decorat cu Vulturul Sfântului Wenceslas.
Atunci s-a îmbătat şi s-a încuiat într-o baie.
Printr-o coincidenţă, eram acolo.
L-am auzit plângând, prin uşă.
De unde ştiţi că era el ?
Am aşteptat să iasă.
Când a ieşit, era din nou calm.
Liniştit, stăpân pe sine. Nimeni nu şi-ar fi dat seama.
Ce legătură are asta cu procesul nostru ?
Nu are.
Atunci, vă rog să omiteţi judecăţile personale
şi să lăsaţi asta în seama experţilor.
Doresc să-i subliniez juriului
că martorul a confirmat, prin depoziţia sa,
cazuri în care inculpatul a comis diverse delicte.
Astfel de delicte impun numai pedeapsa maximă !
- Avocatul are întrebări ? - Da.
Vreau să atrag atenţia asupra faptului că martorul
a fost condamnat pentru colaborare.
A fost dovedit, în instanţă, că este informator.
E un confident dovedit al Gestapo
şi a pregătit materiale compromiţătoare
despre cehii masoni sau din organizaţia Sokol.
Întrebarea mea este: cât de credibilă e mărturia unei asemenea persoane ?
Acuzarea poate răspunde acestor obiecţii ?
Juriul doctorului Kozák a răspuns acestor acuzaţii în 1947.
Dezbaterile au fost documentate.
În afară de acuzaţiile care au dus la condamnare,
mulţi martori au depus mărturie în favoarea lui Smíchovsky.
Poate fi exclusă ipoteza unei fabricări deliberate a mărturiei ?
Ne-a fost recomandat de birouri ale statului, demne de încredere.
În plus, depune mărturie...
Apărarea are întrebări ?
Nu.
Şi acum ? Unde mă veţi "caza" ?
- Ca de obicei, domnule doctor. - Serios ?
Nici măcar nu ştiu unde e casa mea.
- Mai doriţi ceva ? - Nişte carne la cină.
Poţi să faci asta pentru mine ?
Ştii ce sunt măzgăliturile astea, nu ?
Normal. Eşti evreu.
Cum e implicat Smíchovský ? De ce e atât de obsedat de asta ?
Ce vrea ?
Nu ştiu. Chiar nu ştiu.
Sunt doar nişte texte religioase, Kabbala, formule de alchimie.
Şi cum de e atât de elegant ?
Credeam că tatăl lui l-a dezmoştenit.
Ce caută în cărţile astea ?
Mă temeam că m-aţi lăsat să putrezesc aici.
Unde ?
Sărbătoreşti ?
Doar una, pentru digestie.
- Ai ceva pentru mine ? - Doar fleacul ăsta.
Un ofiţer de la Departamentul de Onoare.
Şi ceva bun... Dar fă economie.
Resursele se împuţinează.
Fără reţetă sau instrucţiuni pentru dozaj ?
Pe cine "lucrezi" acum ?
Noi doi ne înţelegem.
Ne-am înţeles întotdeauna.
Oamenii ca noi se miros între ei.
Inteligenţa e ca parfumul.
E un gând cam pervers.
- Şi Chloupek ? - Ştreangul.
Cu public.
Au amânat data, din cauza biletelor.
La un moment dat, mă temeam că o s-o dăm în bară.
- Când m-a atacat avocatul ? - Nu.
Atunci când ?
Când ai început povestea aia cu baia.
E doar adevărul.
Caracterul uman face lucrurile mai credibile, Štěpán.
Nimeni nu e doar un monstru.
Data viitoare, fără jocuri psihologice.
Instanţa e un teatru.
Se atribuie roluri. Oamenii îşi ştiu replicile.
Tu ţi le ştii. Dar persoana încătuşată ?
Îi pot sugera eu replicile.
- Ştii toată arhiva ? - Chiar şi Biblioteca Naţională.
- Protocoale sau romane ? - Orice ai nevoie.
Chiar dacă e următoarea carte cu Švejk.
Desigur. Excelent ! Te rog, continuă.
Suntem cu doctorul Smíchovský, cu ingenioasa urmare la "Švejk".
Versiunea mea începe în 1939.
Švejk e invitat la hotelul Wilson.
Cei de la Gestapo îi spun că îi ştiu activitatea din război,
că e un dezertor şi spion, care va putrezi în puşcărie.
Dar îi spun şi foarte clar
că picătura sa de sânge arian i-ar putea salva viaţa.
Îl duc la biroul central, şi se dovedeşte
că îi este, ocazional, devotat Führerului.
El poate coopera cu ei. Îi place să discute cu oamenii,
să înveţe lucruri noi de la ei.
Şi nu-l deranjează să le împărtăşească Reich-ului.
Nu te vor spânzura pentru asta. Te vor răstigni de-a dreptul.
Oamenii îl iubesc pe Švejk.
Îmi place capitolul
în care serveşte un Gruppenführer şi ajunge în Mathaussen,
unde îl întâlneşte pe Otto Katz,
a cărui descendenţă evreiască a fost, în sfârşit, descoperită.
Vorbesc despre vremurile bune,
dar apoi toată lumea trebuie să se ducă la duşuri.
Švejk spune:
"Da..."
"Igiena."
"E incredibil de importantă."
Am planuri pentru tine.
Vor avea loc schimbări. Vom lua Ministerul de Interne.
Slánský mă susţine. Fără el, ministrul Nosek nu face nimic.
Iar cel care controlează securitatea controlează acest întreg stat.
Deci ce vei cere de la mine ?
Am ceva pentru capul ăla al tău.
Sunt fascinat de ce poate face.
Şi ce primesc ?
- Ai ceva în minte ? - Ştii. E mereu acelaşi lucru.
- Ai adus ceva ? - Îţi ofer o şansă.
Ar trebui să profiţi de ea.
Avem fiecare metodele noastre.
- Cărţile pe care le vreau... - Te-ai prostit ?
- Îţi ofer mult mai mult. - Mai mult ?
Ce e mai mult de-atât ?
Se numeşte contract ferm. Frumos, nu ?
Pregătesc terminologie pentru minister.
Acesta va fi al nostru. Doar pentru noi.
N-am vrut nicio clipă ceva de genul ăsta.
Crezi că o fac pentru mine ? Asta e "asigurarea" ta.
Deci îl semnez şi-ţi pup mâinile ?
Întocmim liste. Se vor face arestări.
Tu ai o memorie fenomenală. Dar poţi gândi raţional ?
Cum semnez, atunci ? Cu sânge ?
Ţi-am spus mereu ce vreau.
Dacă nu eram eu, acum erai spânzurat.
Uiţi repede.
- Ţi-am plătit toate favorurile. - Deci e rândul meu ?
- Mai vrei suflete ? - Tu şi educaţia ta religioasă.
Îţi vând sufletele păcătoşilor pentru cărţile fraţilor tăi.
- Nu sunt fraţii mei. - Dar tot ai asta în tine.
Nu te poţi descotorosi.
- Ce ar putea spune ? - Ai conştiinţa încărcată ?
Ţi-e frică de ei ?
De ce ?
- Fiindcă ţi-ai salvat fundul. - Poftim ?
- Datorită unui colaborator. - Taci naibii !
Au plecat pe horn ? N-a mai trăit nici măcar unul ?
Un suflet pentru o carte ?
Ei bine...
E un târg bun, nu ?
Nu ?
Poftim.
Acum e rândul tău.
- Ai vorbit cu diavolul ? - Nu ştiu cine a fost.
Mi-a oferit orice doresc.
Ce a vrut ?
Nu vreau să mă duc înapoi ! De ce faceţi asta ?
Distracţia are limitele ei, Smíchovský.
- Taci din gură ! - Sau te aruncăm în puţ !
O să vină şi după voi !
Trezeşte-te ! Revino-ţi !
- Apage, Satanas ! - Hai ! Vrei să dai de bucluc ?
Haide ! Hai !
Locul ăsta începe să te afecteze.
Bea.
Totul va căpăta curând sens.
Ce fel de sens ?
Nu vrei să-l vezi pe diavol ?
Nu.
Credinţa ta nu e destul de tare ?
O astfel de încercare ar putea s-o întărească.
Nu merită să încerci ?
Eşti un bun avocat al diavolului. Dar nu mă interesează.
Pe cine slujeşti ? Ştii ?
Există o multitudine de imagini ale Domnului.
Care e cea adevărată ?
Toate cele care ne vorbesc cu dragoste.
Şi cu iertare.
Deci înfăţişările contează ?
Ei bine...
Empatia contează.
Există maeştri care pot...
Ai văzut "Cina cea de taină" a lui Leonardo ?
- Doar o reproducere. - Eu am văzut originalul.
- Adevărat ? - La Milano.
În pictura aceea, e totul.
A fost creată cu smerenie.
Şi spre slava Lui.
Poate că nu-L slăveşte pe El.
Pe cine, atunci ?
Leonardo era doar un om, ca şi mine.
Asta e adevărat.
Dar uite ce ne-a lăsat el şi ce ai făcut tu.
Nu era doar un geniu.
Era, de asemenea, un "florenzer".
Un sodomit.
Un pederast.
Un poponar.
Un homo.
- Cum altfel s-o mai spun ? - Le răsuceşti pe toate.
A fost anchetat, în urma unui pont anonim, la vârsta de 24 de ani,
pentru o legătură cu un model de 17 ani, Jacopo.
Şi a fost monitorizat
de "Ufficiali di note e conservatori dell'onesta dei monasteri".
Poliţia morală florentină.
Deci...
- Eu văd o preamărire a Domnului. - Care seamănă cu tânărul Jacopo.
E târziu. Trebuie să dormim.
- Evreii au interzis reprezentările... - Noapte bună.
"Să desenez şoimul în asemenea detaliu"
"pare să fie soarta mea,"
"căci una dintre primele amintiri din copilăria mea"
"e a unui şoim zburând spre mine,"
"băgându-şi coada în gura mea"
"şi agitând-o acolo."
Taci !
Acestea au fost cuvintele maestrului Leonardo.
Ceva îmi spune că mă îndrept spre pilotele pufoase
ale apartamentului meu de la hotelul Esplanade.
Ştii că da.
- Acum îmi puteţi spune, în sfârşit. - Ce să-ţi spunem ?
Sfinţia sa, părintele Zenek.
- Ce e cu el ? - E de-al vostru.
- Cum ai aflat ? - Pot să "miros" un preot.
Cine e ? Un comic ? Un actor colaborator ?
Tu le desluşeşti mereu pe toate, doctore.
Este...
Vlasta Burian însuşi.
- Şi eu nu l-am recunoscut. - Vezi ? Poate juca orice rol.
Ar putea păcăli pe oricine.
Arăţi grozav, în jacheta aia.
Te uiţi vreodată în oglindă ? Te găseşti atrăgător ?
- Nu am nimic deosebit. - Ba sigur că ai.
Şi o ştii.
Ai găsit romanul lui Kafka ?
Nu încă.
La stânga mea.
Poţi să-l iei.
Ce citeşti, de obicei ?
În mare parte, reviste. Şi ziarele.
Ai nevoie de mai mult de-atât ca să porţi o conversaţie.
- La curs, citim poezie. - Adevărat ?
- Ce poeţi ? - S. K. Neumann, de exemplu.
Recită-mi câteva versuri.
- Nu-mi amintesc. - Măcar o strofă.
- Chiar nu ştiu. - Vlastík...
Un vers.
Te rog.
Bine. Nu te forţez.
Cred în satana,
a cărui mândrie e înţelepciunea
şi viaţa.
Cred în creatorul bunei mame, planeta noastră.
Cred în creatorul iubirii,
al urii
şi al pasiunii.
El cârmuieşte din abisuri, ajungând la stele.
Muzica sferelor e sfârâitul sângelui său,
o muzică şerpuind intens prin bolta plină de stele,
printre oameni
şi flăcările avântate ale sorilor.
Cred în fiul său,
în om,
care s-a metamorfozat din forme din genunile Pământului
şi a fost făcut pentru bucurie
şi luptă
şi putere,
răsfirând, în mândrie şi libertate, frumuseţea sufletului său,
ca o coadă de păun,
peste faţa Soarelui.
Cred în satana, tatăl,
şi cred în fiul său.
Cred că va distruge mormintele întunecate ale nefericirii
şi se va aşeza,
el şi numai el,
în centrul
roţilor nestăpânite ale vieţii neîngrădite.
Probabil că nu te-au învăţat asta.
Dar şi asta a fost din Stanislav Kostka Neumann !
"Gloria satanei printre noi".
Iar asta e pentru tine.
Ce exemplar frumos !
Nu, Andulka ?
Are nevoie de un ghiveci mai mare.
Vă aşteaptă.
Închide-o.
Asta e doar pentru urechile tale.
Un om de statura ta, să se teamă ?
Nu e teamă. Doar prudenţă.
Nu ai încredere în subordonaţii tăi ?
Uneori n-am încredere nici în mine însumi.
Ce e ?
Ai avut o noaptea grea ?
Am dormit prost.
Ia loc.
Te simţi bine ?
Fac tot ce-mi ceri.
Desigur. Ştii ce e cel mai bine pentru tine.
Am şi alte opţiuni.
Desigur. Totul e în cărţi.
Îţi trebuie doar cartea potrivită.
Probabil că nu te pot convinge, dar nici tu n-ai să mă convingi.
Ce s-a întâmplat ?
Ai băut o sticlă azi-noapte ? Sau două ?
De ce ?
Nu fi nervos. Totul e în ordine.
Trebuie să ne ajutăm reciproc. Numai nu-ţi pierde judecata.
- Ai promis că ai să mă ajuţi. - Te ajut.
- Dar tu nu mă iei în serios. - Fac ce-mi ceri.
Pregătesc totul, depun mărturie.
Numai nu-i conduc la spânzurătoare.
Asta e problema.
Trebuie să avem încredere unul în celălalt.
Te tot porţi de parcă ai avea un as în mânecă.
Îţi închipui lucruri.
Doar tu şi eu.
O să-ţi dau o şansă să mă convingi.
Am nişte fotografii pentru tine.
Uită-te.
Să ne amintim de aceşti vechi prieteni ai tăi ?
Armele Lui Hristos pe pieptul meu
şi semnul Crucii.
Eliberează-mă, Doamne, de duşmani, văzuţi şi nevăzuţi.
Putere a Tatălui, fii scutul meu.
Înţelepciune a Fiului, învaţă-mă.
Iubire a Duhului Sfânt, luminează-mă, pe mine, Jiří Arvéd Smíchovský.
Şi pe mine, Felix de la Cámara.
Pe mine, Nikolaj Alexejevič Muchin.
Pe mine, František Kabelák.
Şi acesta ?
Pe mine, Emanuel Felmer.
Nu l-ai recunoaşte.
Dar încă are expresia aia stupidă.
Misiunea asta va fi un test. Ca să mă asigur că pot avea încredere în tine.
Nu poţi să-mi ceri asta.
De ce, dacă-mi permiţi să întreb ?
N-a făcut nimic.
Mi-ai spus odată
că, dintr-un anume punct al cunoaşterii,
trecem dincolo de graniţele binelui şi răului.
- Îţi aminteşti ? - Ai memorat asta ?
Încerc să-mi dau seama ce e o mărturie perfectă.
Cea mai bună e când inculpaţii se condamnă singuri.
Când îi convingi că e în propriul lor interes.
Dar aproape la fel de bun este un alt gen,
ţesut din sute de lucruri mărunte.
Nu izvorăşte din adevăr, ci din precizie.
Din detalii care pot fi dovedite.
Aş dori să încercăm asta. S-ar putea să ne prindă bine.
N-a însemnat niciodată nimic pentru mine.
Dovedeşte-o, atunci.
Nu ştiu nimic despre el.
Poţi să găseşti ceva care să aibă sens.
Infailibilul diavol din Oraşul de Jos depune o nouă mărturie...
Şi primeşte o recompensă.
Jan Kefer. Ex libris.
Ar trebui să fie un semn al calităţii, nu ?
Mi-o dai ? Pot s-o iau ?
- Ai câştigat-o ? - Dă-mi voie s-o ating.
- De tine depinde când o primeşti. - Lasă-mă măcar s-o miros.
Hârtia veche miroase atât de plăcut !
Nici măcar cel mai ales vin nu se poate compara cu ea.
- O vrei, nu ? - Te rog.
Doar s-o ating.
Fii atent. Mă asculţi ?
Nu e nimic mai uşor. Acceptă să faci asta şi pe urmă fă-o.
Ce e cu tine ? Eşti bolnav ?
Nu mă mai trimite acolo.
Nu-mi cere să fac asta.
- Ai luat ceva ? - Promite-mi.
- Cât ai luat ? - N-ai să mă ierţi niciodată ?
- Linişteşte-te. - Nu mă mai duc acolo !
Înţelegi ?
Mă vor omorî.
Doctore ?
- Ce s-a întâmplat... - Ai văzut şi tu ?
Nu ştiu ce am văzut.
Ce a fost ?
Fluid astral.
Un geniu dezvăluit.
Ai vorbit cu diavolul ?
- Nu ştiu dacă a fost diavolul. - Atunci cine ?
- Mi-a propus un târg. - Ce fel de târg ?
Mi-a promis orice îi cer.
- Şi ce a vrut în schimb ? - Un suflet.
Un suflet obişnuit, de om.
- Sufletul tău ? - Cine ar vrea sufletul meu ?
Trebuie să trădez un prieten.
În numele Lui Iisus, Fiul Domnului, Mântuitorul nostru,
prin puterea Sfântului Duh, eu, Jiří Arvéd Smíchovský,
vă invoc pe voi, cei patru regi ai lumii !
Rege Uriens, de la apus rege Paymon, de la răsărit.
rege Egyn al zenitului, rege Amaymon, de la soare-apune,
rege Samael... Tu, Azazel, duce al Vântului !
- Tu, ducele Apei... - Opreşte-te.
- Dormi ! - Ştii cum se termină asta.
Ai voie să faci exorcizări ?
- Nu te prosti. - Numai nebunii supravieţuiesc aici.
Înainte ca un exorcist să discearnă prezenţa satanei,
se concentrează pe sănătatea mintală. Dar ştii asta.
Şi niciun exorcist n-are voie să intre aici.
Ai perfectat asta în decursul anilor.
Care diagnostic e de preferat ? Posedare sau nebunie ?
Există o a treia opţiune.
Raţiune şi judecată sănătoasă.
Nu L-ai văzut pe Dumnezeu, dar te bizui pe El.
Dar eu l-am văzut pe diavol.
În cine să am încredere ?
În tine sau în mine ?
Şi tu iubeşti hârtia tipărită, monseniore ?
Parcă ai atinge trupuri de îngeri în cele mai secrete ascunzişuri,
cu pielea cea mai fină.
Ştii ce e asta.
Te rogi vreodată pentru evrei ?
S-ar putea să aibă nevoie curând.
Trezirea ! Sus !
Haide !
- Ce faci, doctore ? - Ce-a fost hărmălaia aia, azi-noapte ?
Şi noi suntem oameni.
Soţia colegului e bolnavă. E într-o stare foarte proastă.
- Vilda, te rog. - Vezi ? Are multe probleme.
Şi tu nici măcar nu-l laşi să doarmă.
Au şi nervii lui o limită, doctore.
A depus plângere împotriva ta.
Nu pot să-l condamn.
Înainte, erai amuzant. Chiar se putea învăţa ceva de la tine.
Exact.
- Să mergem. - Nu ne face nicio plăcere.
Mişcă-te !
Te duci să dai în gât, târfă ?
- Ce-a fost asta ? - Am tuşit.
- Vrei concediu medical ? - Fă-ţi treaba şi ţine-ţi gura !
- Ia găleata aia ! - Şi mişcă-te !
Bună dimineaţa, doctore !
Îmi pare rău, dar suntem aşteptaţi la tribunal.
Ai idee unde am fost azi-noapte ? Ai schimbat locul cu cineva ?
Cred că purta uniformă.
Mănâncă-ţi micul dejun. Trebuie să plecăm.
Ce-ar fi să nu mă duc azi ?
Ai început romanul de Kafka ?
Încerc.
Gardienii...
din cartea aia...
Nu-ţi amintesc de cineva ?
Poate când ajungi mai departe...
în carte.
Ce părere ai despre mine ?
Cred că poveştile din ziar nu sunt adevărate.
- Ai citit ceva despre mine ? - Nu cred o iotă.
Ar putea fi...
Ar putea fi ceva mai mult...
Ceva mai mult...
Ceva mai mult între noi,
Vlastík ?
Ce vrei să spui ?
Plaček ţi-a cerut să te prefaci că eşti îndrăgostit ?
De ce crezi asta ?
Când Bert Walden a făcut pe îndrăgostitul, chiar iubea sincer.
Dar când tu te prefaci că te interesează persoana mea,
eşti un diletant.
- Nu poţi intra în rol. - E doar imaginaţia ta.
Te întrebi cum de cineva ca mine poate lucra pentru securitatea statului, nu ?
- Nu ştiu asta. - E mai uşor aşa.
Toţi oamenii mint, Vlastík,
dar numai câţiva mint atât de bine, încât chiar îi crezi.
La mine te referi ?
Aşa pare ?
Nici eu nu sunt o excepţie. Mint.
Poate mai bine ca alţii.
Uneori, memoria e un blestem.
Îţi poţi pierde minţile cu uşurinţă.
Să ştii că eu şi şeful tău avem o relaţie foarte specială.
- Doar jucăm un joc. - Ţi-a vorbit despre mine ?
A oferit la schimb un pion frumos.
Dar de ce ţi-a spus ce-mi spusese mie ?
Nu zic că mi-a spus.
În primul rând, trebuie să ne calmăm.
Nu trebuie să ne gândim prea mult la asta. Ar fi periculos.
Să trăieşti pentru prezent
e singurul lucru care contează.
Să trăieşti perfect liniştit
şi să nu-ţi doreşti nimic altceva.
Un text budist Zen.
Dacă repeţi aceste cuvinte, se transformă într-o mantra.
Mantrele pot opri mintea.
N-am vrut să te mint.
Dacă am putea face doar ce ne dorim...
Mergem ?
Spuneţi-ne tot ce ştiţi despre inculpat.
Pot să depun mărturie...
că, în vremea Protectoratului,
inculpatul venea adesea în biroul în care lucram eu.
Aduna date de la agenţi şi le trimitea mai departe.
Mulţi cehi au fost acuzaţi din cauza lui.
Informa pentru recompense.
S-a infiltrat în cercuri oculte şi a urmărit ermetişti cehi.
A incriminat oameni !
A fost plasat în celula doctorului Kefer ca să-i fie confident.
Are şi el o parte de vină în moartea acestuia.
L-a incriminat pe Karl Weinfurter,
care a murit de pneumonie, după ce a fost eliberat.
Toţi au pierit din cauza lui !
Ţi-e dor de aparatele de filmat şi de reflectoare ?
Nicio problemă. Aranjez să fie, data viitoare.
Mi-ai promis ceva. Vreau cartea.
- Ai s-o primeşti. - Cât mai trebuie s-o aştept ?
O să-l trimit pe Vlastík după tine, mâine-dimineaţă.
Ţi-ai ţinut partea ta de învoială. Acum eşti al nostru.
Persoana de ieri, din instanţă...
Era cam de vârsta ta când ne-am cunoscut.
- Semăna mult cu tine. - De ce-mi spui asta ?
Ca să înţelegi de ce te-a ales Plaček.
Ai vrut să cred că sunt un pervers ! Dar sunt normal !
Toţi suntem perverşi într-un fel sau altul, Vlastík. Şi tu eşti.
Numai că într-un alt mod.
Nu s-a lăsat uşor.
Smíchovský...
Am aşteptat cu nerăbdare acest moment.
Te surprind ? Ce este ?
Vino. Stai jos.
- Am mai fost aici ! - Poftim ?
Asta s-a mai...
S-a mai întâmplat, nu-i aşa ?
Respiră adânc. O să-ţi treacă, curând.
- Sigur, nu e exact la fel... - Înţeleg că ţi-e dor de Plaček ?
Te prefaci de minune.
Amândoi vă prefaceţi. De câte ori s-a întâmplat ?
Şi acum, finalul !
Dar repetiţia împrospătează memoria.
Şi, cu fiecare reprezentaţie, spectacolul e jucat şi mai bine.
Štěpán !
- Hai, arată-te ! - Nu te osteni.
Cred că e, în sfârşit, unde i-a fost mereu locul.
Ştii ce înseamnă deja-vu ?
Funcţionează grozav.
Sunt de acord.
Deci unde e ?
La arest. Va fi acuzat oficial. Un proces, închisoarea.
Cine ştie ? Alţii vor decide.
Nu trebuie să uităm
că asta s-a mai întâmplat.
Ţi-ai pierdut minţile ?
Vremurile se schimbă, oamenii se schimbă, jocul rămâne acelaşi.
E un spectacol. Şi trebuie să respecţi regulile.
Ieşi, Štěpán ! Arată-te !
Mă auzi ? Am mai jucat o dată asta !
Vreau să ştiu totul. De ce e atât de obsedat de cartea asta ?
Ce vrea ?
Nu ştiu. Chiar nu ştiu.
Ce caută în cărţile astea ?
Sunt doar texte religioase. Kabbala, formule de alchimie.
Şi cum de e atât de elegant acum ?
Familia lui e bogată.
Am auzit că tatăl lui l-a dezmoştenit. Primeşte bani de undeva.
Crezi că e posibil să ia mită ?
Vorbeşte ! Vrei să mori pentru el ?
Vrea doar cărţile.
Se spune că e un torţionar fără scrupule.
Constrânge oameni ?
Trebuie doar să încuviinţezi din cap.
N-am mai putut rezista.
Eram la Ständetheater, aseară. Îl priveam pe Bert Walden.
Monologurile lui faustiene erau pur şi simplu colosale.
Te-aş fi luat cu mine, dar era doar pentru arieni.
După aceea, ne-am dus să bem ceva, şi ne-a venit ideea asta.
Ar fi trebuit să te vezi.
Nu m-a iertat niciodată pentru asta.
Ce glumă crudă.
Acum, îşi ia revanşa.
Dulapul lui e mai înalt, echipa e mai mare, şi are timp la dispoziţie.
Toţi răspundem pentru acţiunile noastre.
Ştii de ce mi-e dor cel mai mult ?
De admiraţia societăţii.
Şi de mirosul opiului.
N-ai voie să cedezi.
Într-o cramă din Praga aveau candelabre de cristal.
Lacrimi din sticlă faţetată atârnau de grinzi.
Le furam.
Le atârnam de o lampă, acasă, ca pe nişte trofee.
Şi nu era doar vinul, desigur.
Sora mea a încercat să mă aducă cu picioarele pe pământ.
M-a aşteptat, într-o noapte.
A găsit în şifonier vechea mea uniformă din armată şi a îmbrăcat-o.
Era de un gri-albăstrui.
Am purtat-o înainte de mobilizarea pentru Italia.
Frontul nu era locul potrivit pentru mine.
După vreo două zile, am dezertat şi m-am ascuns într-o mănăstire din Pisa.
Călugării voştri au avut grijă de mine.
Ştii a cui târfă am fost mai întâi şi mai întâi ?
A cui gaură de fund am lins-o ?
Ea m-a luat prin surprindere.
Era aşezată la maşina mea de scris,
cu o foaie goală de hârtie în faţă, cu un stilou în mână.
Am crezut că trecutul m-a ajuns din urmă.
Vremurile ne-au afectat pe toţi.
Pe toţi.
- Nu e niciodată prea târziu... - N-ai să faci un martir din mine.
Şi tu eşti de vină.
Îmi tot spui că sunt lucrarea diavolului.
A trebuit să mă chinui singur pentru asta.
Să mă căiesc.
Să recunosc că sunt cel mai rău dintre răi.
Sau aş putea da vina pe restul omenirii.
Şi să-mi găsesc propriul Dumnezeu.
Cel opus alui tău, desigur.
Unul care mă acceptă.
Care nu mă judecă.
Ţi-a mai rămas o singură cale.
Smerenia.
După toate prin câte am trecut, nu îmi poţi interzice dreptul de a alege.
În 1939, cei de la Gestapo mi-au spus, în hotelul Wilson,
că, spion fiind, o să mă duc într-un lagăr de exterminare.
În timpul eliberării, îmi săpam propriul mormânt, într-un parc.
Înainte de asta, nu mai ţinusem vreodată un târnăcop în mână.
Dar când ai o carabină aţintită asupra ta, poţi să faci minuni.
Era ca la un poligon de trageri.
Fără prietenii mei, mi-aş fi găsit şi eu sfârşitul.
În mai, îmi promiseseră că mă vor spânzura.
- Ajunge, pentru o viaţă. - Gata cu autocompătimirea !
Aici, n-o să te ajute la nimic.
Ştii foarte bine ce ai făcut.
Ar trebui să ceri iertare.
Trebuie să fi avut un motiv ca să studiezi la seminar.
Trebuie să mai existe un dram de credinţă.
Hai !
Încearcă s-o găseşti.
Întoarce-te la punctul de pornire.
Ai înnebunit ?
De ce aş face asta ?
E măcar posibil ?
Ştii câţi oameni am ajutat să atârne în ştreang ?
49.
Ultimul a fost un prieten.
Înţelegi ?
Mai am doar unul până la 50.
Pe cine ar trebui să-l dau diavolului ca să mi se împlinească dorinţa ?
Binecuvântată fie ziua, noaptea, ora
în care Domnul nostru, Iisus Hristos, s-a născut din Fecioara Maria.
În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh. Amin.
Binecuvântează-ne pe mine şi pe tovarăşii mei, Sfântă Fecioară Marie.
Amin.
Să mergem !
Deci ne întâlnim iar, Smíchovský.
Poate că te întrebi de ce am venit tocmai până aici.
Motivul e simplu.
Ia loc. Să vorbim calm.
Poate că aş putea face ceva pentru tine.
De ce ai face asta ?
Ce-ai zice de o închisoare mai plăcută ?
Ţi-aş putea permite mai multe vizite.
Poate un pachet de ţigări.
Ţigări !
Coniac...
Dar un apartament la hotelul Esplanade ?
Tu m-ai trimis aici.
Eşti bine văzut de superiori.
Eşti, din nou, un harnic agent al învinovăţirilor.
Încearcă să mă omoare.
Şi asta te miră ?
Multora le-ar plăcea să te vadă bălăbănindu-te în ştreang.
Nu ţi-ai făcut mulţi prieteni.
Ţi-ar veni să crezi că multora le e încă frică de tine ?
Se tem că te vom scoate din nou de la naftalină.
Aveţi iar nevoie de mine ?
Ce e, de data asta ?
Nu mă aşteptam să fii atât de rezistent.
- Plaček e pe făraş. - El te-a trimis la mine ?
A fost mereu cel mai deştept dintre voi doi.
Nu crezi că prietenul tău e terminat ?
Nu l-ai recunoaşte. E o epavă.
E la carceră, scriind implorări pline de scuze.
În a cui soldă eşti ?
Pentru cine lucrezi ?
Felul în care sfârşeşte depinde, în parte, de tine.
- Voi doi aveţi treburi neterminate. - I-auzi !
Nu vă cântă în strună ?
Spune-le celor care-ţi dau ordine că n-au nicio şansă împotriva lui.
M-au prevenit că ai să-ţi pierzi minţile.
Nu-i chiar atât de uşor să sileşti pe cineva să mărturisească, nu ?
E nevoie de o oarecare artă.
Numai în Rusia oamenii mărturisesc de bunăvoie,
ca o cântăreaţă de operă, pe scenă, interpretând o arie.
- Plaček e terminat ! - Da, sigur.
Dacă ar fi atât de uşor, ai mai fi aici ?
Am totul aici.
Sunt unul dintre cel mai bine informaţi oameni din ţară.
Prin mâinile mele au trecut documente la care tu nici n-ai visat.
Şi cu memoria cum stai ?
Nu înveţi niciodată !
Te am în menghină. Tot ce trebuie să fac e s-o strâng.
Vremurile se schimbă.
Acum, te vor învăţa depoziţia ta ca pe algebră.
Nimeni nu stăpâneşte asemenea metode mai bine ca Plaček.
Sunt vinovat deoarece de la începutul
mandatului meu la secretariatul
Comitetului Central al Partidului Comunist,
la Serviciul de Securitate, am...
...facilitat activităţile anglo-americanilor, iugoslavilor
şi ale altor agenţii de spionaj inamice care erau trimise aici.
Am acoperit activităţi ale troţkiştilor, sioniştilor,
naţionaliştilor burghezi şi ale altor grupări inamice.
Am împiedicat bunul mers al aparatului de securitate...
...numind, personal şi cu ajutorul altora...
...persoane ostile şi nedemne de încredere...
...în poziţii de conducere...
...sau persoane incapabile să combată...
...duşmanii republicii.
Obstrucţionarea securităţii a fost, de asemenea, facilitată
de faptul că am folosit metode străine...
...învăţate de la ofiţeri ai Gestapo.
Am suprimat, de asemenea, activităţile partidului în domeniul securităţii.
Cât îţi va trebui ca să memorezi asta ?
Creatură jalnică...
- Au uitat să te spânzure. - Ai grijă.
Aşa se procedează. Trebuie să rămâi în personaj.
Încă n-ai văzut ce-i aia închisoare adevărată.
Tu vei fi următorul care vede asta.
Nu trebuie să-ţi faci griji pentru mine.
Încă ştiu mai mult decât destul.
Într-o bună zi, o să-mi aleg propria închisoare.
Dar poate că te pot ajuta.
Ai ceva ce-mi doresc.
Îţi aminteşti ? Cartea...
Dar, dacă ai distrus-o, te las pe mâna camarazilor tăi.
Paza !
Ridică-te !
Zenek !
Unde-ţi ascunzi rugăciunile ?
N-am idee.
Predicatorul ascunde ceva, doctore ?
Tu nu eşti credincios.
Nu ne face sarcina şi mai grea.
Azi ai fost un prieten adevărat.
N-am să uit niciodată.
Îţi mulţumesc.
Eşti atât de încrezător, părinte...
Dacă le-aş fi spus de comoara aia a ta ?
Poate că doar se prefăceau.
- La ce ţi-ar folosi ? - Ţi-aş câştiga încrederea.
De ce mi-ai spune asta ?
Pentru că ştiu că nu contează dacă ştii.
De ce m-ai împiedica să găsesc măcar o fărâmă de bunătate în tine ?
Multă lume întreabă de tine zilele astea, doctore.
Toţi sunt nebuni după tine.
- Unde mergem ? - Drept înainte.
Trebuie să-ţi dăm ceva. Un pachet de la Praga.
Par să le pese mult de tine.
E doar mai multă muncă pentru mine.
E o carte ?
Iscoditorul doctor Smíchovský.
Rămâne o surpriză.
Smíchovský...
Te surprind ? Ce este ?
Hai, ia loc.
Am mai fost aici.
Asta s-a mai întâmplat, nu-i aşa ?
Sigur, nu e exact la fel,
dar ţi-ai ales perfect momentul.
N-am mai putut suporta.
Arvéd !
Ăsta e sfârşitul !
Ai câştigat. Ai rezistat.
Nu ne-ai lăsat să te înfrângem.
Poftim.
Ai aşteptat destul.
Hau Ath Zael Tetragrammaton...
Te invoc prin Iehova, Maschilie, Adonai.
Vă invoc pe voi, cei patru regi ai lumii !
Rege Uriens, de la răsărit,
rege Paimon, de la apus.
Rege Egyn, de la miazăzi,
rege Amaymon, din emisfera australă.
Tu, Samael, rege al Focului !
Tu, Azazel, duce al Vântului !
Tu, Azael, duce al Apei !
Toţi cei formaţi din cele patru elemente,
cu toată cohorta voastră,
prin cel mai sfânt dintre numele sfinte !
Ehjeh ascher ehjeh !
Prin numărul lui Kether Eljon !
Prin porunca lui Chayot Ha Kodesh !
Prin sfera lui Primum Mobile Rashid HaGilgulim !
Prin ducele Metatron !
Prin Jod Tetragrammaton, şi numărul lui Chochmah...
Ce faci ?
Scriu o scrisoare de pe front.
Cui ?
Surorii mele, desigur.
Nu ţi-o scrii ţie însăţi ?
O aşteaptă. Probabil că îşi face mii de griji pentru mine.
Crezi ?
Deci cine crezi că sunt eu ?
- Tu nu eşti aici. - Dar sunt aici, Arvéd.
Atunci eşti doar un spectru.
O dublură.
Poate că sunt dintr-un alt timp. Din viitor.
- Privind în trecut. - Sau priveşti în viitor.
- Încetează. - De ce te temi ?
- De tine. - De tine însăţi ?
- Eşti beat ? - Da. Şi asta.
De ce tot faci asta ?
Cred că am întrecut măsura.
Cum se simte ?
Rău. Dar pot să-l ajut.
Păstraţi asta pentru cineva mai folositor. El nu e important.
Lăsaţi-l să dea ortu' popii aşa.
Vă conjur să veniţi, pe Mihail !
Vă chem să veniţi în cercul meu
şi să faceţi ce vă cer !
Eu sunt primul care vă cheamă. E la fel de sigur ca "amin".
Valla, Baphiare, Magot,
Phaebe, Baphia, Dujam.
Adonai, Rafael, Šadai, Vagoth,
Amat feliciter Barach.
Veniţi ! Veniţi ! Veniţi !
Rafael beoti Oseth sabathos Agla,
hinos Rex Amon,
late, sabathos hoc kata paladis.
Veniţi ! Veniţi ! Veniţi !
Veniţi ! Veniţi !
Te conjur prin numele lui Adonai, Agla,
Yehoshua, Marguel, Gratiel,
Elibat, Tetragrammaton, Magoth...
Să nu ceri nimic !
Unde e Smíchovský ?
Ce înseamnă asta ?
Cum s-a întâmplat asta ? Cine a dat ordinul ?
Avem nevoie de Smíchovský !
Resuscitaţi-l !
Pregătiţi-vă să-l transportaţi !
E prea târziu.
- Cine l-a vrut ? - Ordinul a venit de la vârf.
Idioţi...
O să vă arunc pe toţi după gratii !
N-am mai văzut aşa ceva în viaţa mea.
DR. JIŘÍ ARVÉD SMÍCHOVSKÝ A MURIT PE 22 IANUARIE 1951.
CIMITIRUL A FOST DESFIINŢAT ŞI RĂMĂŞIŢELE LUI AU FOST PIERDUTE.
Aţi urmărit filmul ARVÉD