Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Torej ste vi tisti Plaček?
Ja.
Slišal sem, da veste vse o Smichovskem.
Povedali so mi o vas.
Smichovský. Je zelo nenavaden lik, kajne?
Pametnejšega človeka še nisem srečal.
To ne pomeni, da ni prevarant.
- Kaj imate zanj? - Prosil je za nekaj starih knjig.
Seveda. Njegove knjigice.
Odložite jih na mizo.
Kasneje bo prišel.
Mislite, da spi zaradi mačka?
Smichovsky je bil aretiran. Zaradi prekoračitve pooblastil.
Zlorabljal je Jude v svojo korist.
Pravzaprav čakam vas, Plaček.
Ste precej poseben Jud.
Drugi so že spakirali, vi pa tu uživate.
Medtem ko najboljši sinovi Reicha krvave na vseh frontah,
vidva kradeta.
Predvsem knjige.
Kramo iz sinagog ali lastnino judovskih družin.
Ampak to ni bistvo.
Vse, popolnoma vse je tukaj urejeno.
Judje te dni ne smejo v knjižnico,
kaj šele, da bi iz nje kradli, Plaček.
Nisem tat.
Vem, da delaš samo tisto, kar ti reče.
Obstaja način, da si rešiš življenje.
Zakaj je izbral tebe?
- Imata afero? - Poročen sem.
Tudi Smichovský je.
Meni lahko poveš.
Ne glede na to, ali je Jud, peder ali oboje,
danes je vse isto.
Poznava se že dolgo.
Vidiš, prav sem imel.
Povej mi, kar moram vedeti,
pa bom morda prizanesljiv do tebe.
Si imel homoseksualne izkušnje?
Jaz? Ne.
Si predstavljaš, da bi imel afero z moškim?
Niti ne.
No, za nas bi bilo bolje, če bi lahko.
Dobro izgledaš. Imaš kakšno punco?
Koliko si star?
Devetnajst.
Devetnajst?
Si že kdaj srečal takšnega človeka?
Bi ga prepoznal? Pogosto so videti poženščeni.
Popoln bi bil.
Je kdo rekel, da lahko vstopiš?
Mudi se mi, Štěpán, oprosti.
Lahko?
- Nekaj potrebujem od tebe. - Prav, vendar imam delo.
Naju boš predstavil?
Tovariš Josef Šabe, iz partijske evidence.
In to je Vlastik. Moj novi kolega.
Tukaj smo precej zaposleni.
Preko sekretariata sem poslal nekaj idej za sodelovanje.
- A si preveč zaposlen. - No, veliko dela je treba opraviti.
Lahko bi imel boljšo tajnico.
Ali tajnika?
O čem si mi pisal?
Spet ista stvar. Smichovský.
Trenutno je zaposlen.
Ni ga več v Pankrácu.
- Kje je potem kolaboracionist? - To je zaupno.
- In kdo se je odločil za to? - Jaz sem se.
Ga potrebuješ? Nujno ga potrebujem za ta primer.
Kot da bi bilo odvisno samo od mene.
Pojdi v sekretariat in vprašaj, čigavo delo je pomembnejše.
- Torej mi ga ne boš posodil? - Rad bi, a ne morem. Oprosti.
Kaj bo Slánský rekel o tej spletki?
Kar povprašaj naokoli. Presenečen boš.
Nevednost.
To bo naš padec, Vlastik.
No, vsaj Šábe nam je pomagal priti do bistva.
Prepričan sem, da si že slišal za Jiřija Arvéda Smichovskega, Vlastik.
Nekaj sem prebral v časopisih.
Boljše priče nimamo.
Toda za Šábeta je le pošast, ki žre druge pošasti. razumeš?
Smichovský...
zahteva posebno obravnavo.
A če bi ga Šabe dobil v roke...
Vsi imamo svoje užitke krivde.
Samo Smichovský ni ravno obredno čist. Razumeš?
Ja.
Nisem te izbral zaman.
Mogoče je v tebi nekaj, česar še ne veš.
Potrebujemo ga.
Nova sojenja so v teku. Brez njega bo to težko.
- Ampak res nisem... - Saj veš, kaj je ukaz, kajne?
Ja. Ampak res nisem... tak tip.
Verjamem ti.
Toda ali bi priznal, če bi bil?
Kako daleč mu boš pustil iti, je odvisno od tebe.
Odigraj vlogo. Pretvarjaj se.
Gotovo si videl Oldřicha Novýja v filmu Kristjan?
Naj bo Kristjan. In ti boš Mandlová.
Tako je v njegovem svetu.
Naj te zapelje. Pripelji ga.
Prebral sem, da je klical hudiča.
Saj ne verjameš temu, kajne?
Torej?
Arvéd! Ali spiš tam notri?
Ravno nasprotno.
Dobro sem se imel.
- Kaj si misliš o njem? - Zakaj to počneš?
Sem te presenetil?
To me osrečuje. Enkrat ti ni uspelo brati mojih misli.
Ne verjamem, da mi ga daješ kot igračo.
Zakaj pa ne bi?
Kako lepo.
Lepo?
Smešno.
Takšna je narava našega dela.
Še vedno se navajam na to, da lahko vse narediš.
Jaz, Jiři Arvéd Smichovský, sem te uročil,
duh ognja, ki odloča o vseh stvareh,
da prežene vse zlobne duhove,
da nam ne škodijo.
Bog blagoslovi ta duh ognja.
Posveti ga, blagoslovi ga.
V čast svojemu svetemu imenu varuj tiste, ki ga nosijo.
O, Jezus,
luč zemlje!
O, Kristus,
luč nebeška!
O, Odrešenik,
luč, ki sveti v temi!
Daj svoj blagoslov temu ognju.
Oh, Jezus,
blagoslovi sam ta plamen,
da ne bo več škodil in ga ne ugasnejo zli duhovi.
O, Jezus,
tvoje sveto ime naj bdi nad plamenom,
da bo blagoslovljen za večne čase.
Amen.
Tukaj smo že bili.
To se je že zgodilo, kajne?
Smichovský.
Tega sem se veselil.
Te presenečam? Kaj je narobe?
Globoko vdihni. Kmalu bo minilo.
Predvidevam, da pogrešaš Plačka?
Prirejate odlično predstavo.
Kolikokrat je že bilo?
Zdaj pa do konca.
Ponavljanje osveži spomin.
In z vsako ponovitvijo je predstava vedno boljša.
Stepan! Daj, pokaži se.
Pozabi.
Mislim, da je končno tam, kamor je vedno spadal.
Veš, kaj je déja-vu?
Odlično se obnese.
Strinjam se.
Torej, kje je?
V priporu. Čaka ga uradna obtožba, sojenje, zapor.
Kdo ve? Drugi bodo odločali.
Ne smemo pozabiti, da se je to že enkrat zgodilo.
Se ti je zmešalo?
Časi se spreminjajo, ljudje se spreminjajo, a zgodba ostaja ista.
Pravila moraš spoštovati. Pridi ven, Štěpán! Pridi ven!
Me slišiš? Vse to smo že odigrali.
Sedi!
Obljubil si! Ali mi ga daš, ali ga moram sam vzeti?
Kaj si... Naredi nekaj, prekleto!
Pomagaj zdravniku na stol.
Daj mu robec.
Plačka dobro poznaš, kajne?
Veš, kakšna baraba je.
Nikoli nisem imel težav z njim.
Sionisti so se infiltrirali v oddelke kot podgane.
Govori. Je vohunil za nemško informacijsko službo?
Da bi opozoril nase? Zakaj?
Konec koncev si ti tudi Nemec.
Vpisal si se pri njih.
Ni delal zate?
Si vedel, da kolaborira s Titom?
Kaj pa njegova dejanja proti državi?
- Na kocki je tvoje življenje. - Sami to uredite.
Ta knjiga je moja.
- Daj no! - On bi mi jo moral dati.
Zakaj bi to naredil?
Obljubil mi je, ker sem mu pomagal... Ker ti pomagam.
Naj me ta gesta gane?
Morda me boš kdaj potreboval tudi ti.
Udobnega zapora je konec, Smichovský.
Sodelovali bomo pod drugačnimi pogoji.
Nekaj posebnega ti pripravljam. Poskrbeli bodo zate.
Mi še vedno ne verjameš?
Mislite resno?
V imenu Očeta,
v imenu Jezusa, Božjega sina, našega Gospoda,
v moči Svetega Duha, jaz, Jiři Arvéd Smichovský,
kličem, štiri kralje sveta,
Kralja Uriensa, z vzhoda. Kralja Amaymona, z zahoda.
Kralja Samaela...
Kralja vetra...
Tebe, vojvodo vode...
Vse je sestavljeno iz štirih elementov
in tistih, ki so vam lastni
po najsvetejših od svetih imen!
Ehjeh ascher ehjeh!
Smichovský!
Plaček me je presenetil.
Obožuje ta pretkana dejanja.
In tudi vi ste eno njegovih odličnih del, oče.
Ob predpostavki, da ste dejansko duhovnik.
Poglejmo, kdo bolje pozna Sveto besedo.
- Ti bi verjetno zmagal. - Verjetno.
Nihče ne pozna Svetega pisma kot jaz.
Poimenujte knjigo, poglavje, vrstico
in recitiral bom besedo za besedo.
Toda ali veste, katera krščanska knjiga
navdušuje ljudi bolj kot Sveto pismo?
Malleus Maleficarum.
- Nikoli je nismo sprejeli za svojo. - Ne bodite hinavec, oče.
Ali nista bila avtorja dominikanca?
Kot vi?
Od takrat so se časi spremenili.
Naše Kladivo Čarovnic je zakon, ki ščiti republiko.
In zaporniška pravila, doktor.
Vam nič ne pride na misel, sveti oče?
Z vašo izobrazbo sem prepričan, da ste prebrali del
o sodnih postopkih, mučenju in kaznovanju.
Ali ne sodelujete pri tem, kar se dogaja danes?
- Uspeli smo se naučiti. - Uspelo vam je naučiti tudi druge.
- Blagor izdajalcu. - Ne morete nas kriviti za...
Vas krivda prisili, da obrnete drugo lice?
- Nismo bili... - Bog je tako hotel?
To je demagogija.
- Stvari, ki se zdaj dogajajo... - So drugačne. Vem.
Ne krivim vas.
Tudi jaz sem se nekaj naučil.
Vi bi me dal izgnali, a za Plačka sem božji dar.
Prodati svojo dušo oblasti, je najbolj žalostna stvar, ki jo lahko narediš.
Potrebuje me.
In pripravljen je plačati.
Trideset srebrnikov.
Nima smisla, da ste napeti.
Lahko vas šokiram.
Ponudil mi je angela.
Naj vam povem kaj o njem?
Kako nebeško modre so njegove oči. In angelski kodri. In ta rit!
- Nehajte. - Potem si zamašite ušesa!
Zavist je greh.
To je le igra. In ta umazana celica je le vmesna postaja.
Veste, kam sem namenjen od tukaj? Večerjo mi že pripravljajo.
Moj angel pripravlja posteljo,
jo greje s svojim telesom
in čaka
name.
- Doktor, vstanite. - In pojdite z nama.
Kaj bi porekli na mali dogovor?
- Slišiš to, Franta? - Oh, ti!
To ne bo napredovanje,
a malo denarja ob strani se ne sliši tako slabo, kajne?
Dobra cigara ali konjak.
Veste, da imam vedno najboljše stvari.
- Za kaj? - Povejte mi, kaj je naslednje.
Slišiš to, Franta? Kakšen prijatelj.
- Kaj mislite s tem? - Kdaj se bom vrnil?
Kam?
Domov. V moj apartma v hotelu Esplanade.
Ali veste, kaj je secesija? Najboljše zdravilo za to umazanijo.
Poznate doktorja Plačka?
Kaj je tako smešno?
Končno doma.
Ste vi dr. Jiři Arvéd Smichovský,
rojen 1. maja 1898,
rimskokatoliškega prepričanja,
poročen, obsojen na ljudskem sodišču
na dosmrtno zaporno kazen?
Sem.
Morate govoriti resnico.
Vendar ne boste pod prisego.
Ste vedeli, da je Franz Kafka delal kot uradnik
na sodišču v Pragi?
Ukvarjali so se s sodnimi zmotami.
Ste brali njegovo knjigo Proces?
To je brezčasna knjiga.
Kar so ljudje včasih videli kot absurdno,
postaja vsakdanje.
Čas v katerem živimo...
Preberite jo. Lahko berete v nemščini, kajne?
Malo.
Izvod imam v knjižnici, lahko vam celo pomagam,
če česa ne razumete.
Toda Kafka je jasen in mu je lahko slediti.
Resnica je tako relativna.
Lahko bi govoril o tem.
Ali menite, da je bil vaš primer sodna zmota?
Kot bi rekel naš tovariš Plaček, tukaj ne gre za to.
Lahko ponudim?
Imate oči otroka, ki gleda v ogenj.
Cigareta.
Najpomembnejši modni dodatek.
Nič ni boljšega kot močan egipčanski tobak
s kapljico opija.
Ste že kdaj poskusili opij...
Vlastik?
Ima nenavadno sladek vonj.
Ne boste ga zamenjali s tobakom.
- Imate kaj opija? - Oprostite?
- Bi ga radi poskusili? - Samo radoveden sem.
Vprašajte Plačka, lahko vam priskrbi karkoli.
- Čakava koga? - Danes bom poskrbel za vas.
Vas je strah?
Ali ste bili neposredno priča kakšnemu dogodku,
ki bi kazal na dejstva kazenskega primera?
Lahko samo ponovim,
da sem se z obdolžencem pogosto srečeval na uradu varnostne službe.
Moje delodajalce je obveščal o nekaterih čeških novinarjih.
Mnoge je spravil v težave.
Kakšen je bil takrat vaš vtis o Chloupku?
Bil je lojalen državljan.
Imel je celo dovoljenje za nošenje orožja.
Njegov obisk na Slovaškem po porazu upornikov
je videti obremenjujoč.
Od štaba odpora je dobil spise
in jih predal Nemcem.
Državni sekretar Karl Hermann Frank je prišel do njih.
Uporabljali so jih med zasliševanjem.
Lahko kaj dodate o obtoženčevem karakterju?
Rekel je, da bo poslabšal razmere za upor
in se s tem hvalil v svojem salonu.
Bil sem tam in lahko to potrdim.
Še kaj drugega?
Leta 1944 je bil odlikovan z orlom Sv. Venceslasa.
Nato se je napil in zaklenil v kopalnico.
Bil sem tam, čisto po naključju.
Skozi vrata sem ga slišal jokati.
Čakal sem, da je prišel ven.
Takrat je bil spet v redu.
Miren, urejen. Nihče ne bi opazil.
Kako je to povezano z našim sojenjem?
Saj ni.
Potem, prosim, opustite osebne presoje
in to prepustite strokovnjakom.
Poroto želim opozoriti,
da je priča s svojim pričanjem potrdila primere,
ko je obtoženec storil različna kazniva dejanja.
Takšna kazniva dejanja zahtevajo le najvišjo kazen.
- Ima odvetnik kakšno vprašanje? - Da.
Opozoriti želim na dejstvo, da je bila priča
obsojena kolaboracije.
Na sodišču je bil ovaduh.
In dokazano je bil zaupnik gestapa.
Pripravljal je obremenjujoče spise
o čeških masonih in Sokolih.
Kako verodostojno je pričevanje take osebe?
Ali lahko tožilstvo odgovori na ugovore?
Porota dr. Kozáka je te obtožbe obravnavala leta 1947.
Postopek je bil dokumentiran.
Poleg obtožb, ki so privedle do obsodbe,
je veliko prič govorilo v korist Smichovskega.
Je mogoče izpodbiti namerno konstrukcijo pričevanja?
Priporočali so nam ga zaupanja vredni državni uradi.
Poleg tega priča...
Ima obramba kakšno vprašanje?
Ne.
Kaj zdaj? Kam me boste nastanili?
- Kot ponavadi, doktor. - Res?
Sploh ne vem, kje je moj dom.
- Potrebujete še kaj drugega? - Nekaj mesa za večerjo.
Lahko to uredite zame?
Saj veš, kaj je to kracanje, kajne?
Seveda. Jud si.
Kako je Smichovský vpleten? Zakaj je tako obseden s tem?
Kaj hoče?
Ne vem. Res ne.
To so le verska besedila, kabala, alkimistične formule.
Kako to, da živi na tako veliki nogi?
Slišal sem, da ga je oče razdedinil.
Kaj išče v teh knjigah?
Bal sem se, da si me pustil tam gniti.
Kje?
Praznujemo?
Vzel sem nekaj zaradi prebave.
- Imaš kaj zame? - Le te banalnosti.
Nekaj častnih častnikov.
In nekaj okrepčil. Prihrani jih.
Sredstev je malo.
Ni recepta ali navodil za odmerjanje?
S kom delaš?
Saj se razumeva.
Vedno sva se.
Ljudje, kot sva midva, se lahko zavohajo.
Inteligenca je kot parfum.
To je nekako sprevrženo.
- Kaj pa Chloupek? - Vislice.
Z občinstvom.
Prestavili so ga zaradi vstopnic.
Skrbelo me je, da bo grdo.
- Ko je odvetnik nastopil proti meni? - Ne.
Kdaj pa?
Ko si začeli s tisto zgodbo v kopalnici.
Nič drugega kot resnica.
To naredi stvari bolj verodostojne, Štěpán.
Nihče ni le pošast.
Naslednjič brez psiholoških igric.
Sodišče je gledališče.
Vloge so podane. Ljudje poznajo svoje besedilo.
Ti ga poznaš. Kaj pa tisti, ki so v lisicah?
Lahko jim povem njihovo besedilo.
- Poznaš ves arhiv? - Vso Narodno knjižnico.
- Protokoli ali romani? - Karkoli potrebuješ.
Tudi če gre za naslednjo knjigo o Švejku.
Seveda. Odlično. Prosim nadaljuj.
Pred nami je torej doktor Smichovský z genialnim nadaljevanjem Švejka.
Moja verzija se začne leta 1939.
Švejk je povabljen v hotel Wilson.
Gestapo mu pove, da ve za njegove vojne dejavnosti,
da je dezerter in vohun, ki bo zgnil v zaporu.
Vendar mu tudi jasno povedo,
da bi mu lahko kapljica arijske krvi v njegovih žilah rešila življenje.
Odpeljejo ga v pisarno in izkaže se,
da je občasno predan firerju.
Z njimi lahko sodeluje. Uživa v pogovoru z ljudmi,
od njih se uči novih stvari.
In nima nič proti sodelovanju z Reichom.
Zaradi tega te ne bodo obesili, zagotovo te bodo križali.
Švejka imajo ljudje radi.
Všeč mi je poglavje,
v katerem služi generalpodpolkovniku in konča v Mathausnu
ter tam sreča Otta Katza,
čigar judovsko poreklo so končno odkrili.
Govorita o dobrih starih časih,
potem pa morajo vsi pod tuš.
Švejk reče:
"No ja,
higiena
je zelo pomembna."
Načrte imam zate.
Prihajajo spremembe. Kmalu bomo začeli pometati.
Slánský je z menoj. Brez njega minister Nosek ne bo naredil nič.
Kdor nadzoruje varnostno službo, nadzoruje državo.
Torej, kaj me boš vprašal?
Imam nekaj za tvoje možgane.
Fascinira me, kaj zmorejo.
In kaj dobim jaz?
- Imaš kaj v mislih? - Saj veš. Vedno ista stvar.
- Si kaj prinesel? - Ponujam ti priložnost.
Moral bi jo zgrabiti.
Vsi imamo svoje metode.
- Knjige, ki jih želim... - Kaj se dogaja s tvojimi možgani?
- Ponujam ti veliko več. - Več?
Kaj je več kot to?
Imenuje se zavezujoča pogodba. Lepa beseda, kajne?
Za ministrstvo pripravljam terminologijo.
To je za naju. Samo za naju.
Nikoli si nisem želel česa takega.
Misliš, da to delam zase? To je tvoje zavarovanje.
Torej podpišem in ti poljubim roke?
Sestavljamo sezname. Aretacije bodo.
Imaš odličen spomin. Toda ali lahko razmišljaš racionalno?
Kako se torej podpišem? S krvjo?
Vedno sem ti govoril, kaj hočem.
Če ne bi bilo mene, bi te obesili.
Hitro pozabljaš.
- Poplačal sem vse usluge. - Sem torej jaz na vrsti?
- Želite še več duš? - Ti in tvoja verska vzgoja.
Prodajam ti duše grešnikov za knjige tvojih bratov.
- Niso. - Še vedno imaš to v sebi.
Ne moreš se znebiti tega.
- Kaj bi lahko rekli? - Imaš slabo vest?
Se jih bojiš?
Zakaj?
- Ker si rešil svojo rit? - Kaj?
- Po zaslugi sodelavca. - Utihni za vraga!
So odšli skozi dimnik? Ali ni nihče preživel? Niti eden?
Duša za knjigo?
No...
Dobra kupčija, kajne?
Prav?
Izvoli.
Zdaj si ti na vrsti.
- Si govoril s hudičem? - Ne vem, kdo je bil.
Ponudil mi je vse, kar sem hotel.
Kaj je hotel?
Nočem nazaj. Zakaj to počneš?
Zabava ima svoje meje, Smichovský.
- Utihni! - Ali pa boš končal v jami.
Tudi pote bodo prišli!
Hej, zbudite se!
- Apage, Satanas! - Daj no. Želite zabresti v težave?
Dajte no.
To vas bo uničilo.
Pijte.
Kmalu bo vse imelo smisel.
Kakšen smisel?
Nočete videti hudiča?
Ne.
Ali ne verujete dovolj?
Tak preizkus bi ga lahko okrepil.
Ali ni vredno poskusiti?
Ste dober hudičev zagovornik. Ampak me ne zanima.
Komu služite? Ali veste?
Obstaja nešteto božjih podob.
Katera je tista prava?
Vse, ki nam govorijo z ljubeznijo.
In odpuščanjem.
Torej je videz pomemben?
Torej...
Empatija je.
So mojstri, ki znajo...
Ste videli Leonardovo zadnjo večerjo?
- Samo kopijo. - Videl sem original.
- Res? - V Milanu.
Na tej sliki je vse.
Nastala je v skromnosti.
In v Njegovo čast.
Mogoče ne slavi Njega.
Koga pa?
Leonardo je bil človek kot jaz.
To je res.
Poglejte, kaj nam je zapustil on in kaj je ostalo za vami.
Ni bil samo genij.
Bil je tudi Florenzer.
Sodomit.
Topli bratec.
Peder.
Homo.
- Kako naj drugače rečem? - Vse spreobračate.
Pri 24 letih so ga preiskali na podlagi anonimne prijave
zaradi afere s 17-letnim modelom Jacopom.
Nadzorovala ga je
"Ufficiali di note e conservatori dell'onesta dei monasteri",
florentinska moralna policija.
Tako.
Vidim božje slavje.
Ki izgleda kot mladi Jacopo.
Pozno je. Morava spati.
- Judje so prepovedali predstavništva... - Lahko noč.
Tako podrobno pisanje o jastrebu,
se mi zdi usojeno,
saj je moj spomin iz otroštva jastreb,
ki prileti do mene,
mi vtakne svoj rep v usta
in miga z njim.
Molčite!
To so bile besede mojstra Leonarda.
Nekaj mi pravi, da se odpravljam k puhastim odejam
svojega apartmaja v hotelu Esplanade.
Res.
- Zdaj mi končno lahko povesta. - Poveva kaj?
Njegova svetost, Oče Zenek.
- Kaj je z njim? - Je eden izmed vas.
- Kako ste ugotovili? - Duhovnika lahko zavoham.
Kdo je on? Komik? Igralec?
Vedno vse ugotovite, doktor.
On je...
Vlasta Burian.
- In nisem ga prepoznal. - Kajne? Lahko igra katerokoli vlogo.
Lahko bi preslepil kogarkoli.
V tej obleki dobro izgledate.
Se kdaj pogledate v ogledalo? Ste privlačni sami sebi?
- Nič posebnega ni na meni. - Seveda je.
Veste, da je.
Ste že dobili tisto Kafko?
Ne še.
Na moji levi.
Lahko jo vzamete.
Kaj običajno berete?
Predvsem časopise. In revije.
Za pogovor je potrebno več kot to.
- Na tečaju beremo poezijo. - Res?
- Kakšno? - S. K. Neumanna, na primer.
Recitirajte mi nekaj vrstic.
- Ne spomnim se jih. - Vsaj eno kitico.
- Res se ne. - Vlastik...
Eno rimo.
Prosim.
V redu, ne bom vas silil.
Verjamem v Satana,
katerega Ponos sta Modrost
in Življenje.
Verjamem v stvarnika dobre matere Zemlje.
Verjamem v stvarnika Ljubezni,
Sovraštva
in Strasti.
Vlada iz brezna, dosega zvezde,
sferična glasba, sikanje njegove krvi,
glasba, ki se intenzivno vrtinči skozi krošnje zvezd
in ljudi
ter vpijoči ogenj sonc.
Verjamem v njegovega sina,
v Človeka,
ki se je slavno preoblikoval iz oblik v zemeljskih globinah
in je bil ustvarjen za veselje,
bitko
in moč,
množil se je v ponosu in svobodi; lepota njegove duše
kakor pavji rep
čez sonce.
Verjamem v Satana Očeta
in verjamem v njegovega Sina,
verjamem, da bo podrl temne grobnice bede
in postavil sebe,
samo sebe
v središče
vrtinčastega kolesja neomejenega življenja.
Tega vas najbrž niso naučili.
Tudi to je bil Stanislav Kostka Neumann.
Slava Satana med nami.
In to je za vas.
Kako lep primerek.
Kajne, Andulka?
Potrebuje večji lonec.
Čaka vas.
Zapri.
To je samo za vaša ušesa.
Človeka tvojega kova je strah?
Ne gre za strah, samo za previdnost.
Ne zaupaš svojim podrejenim?
Včasih ne zaupam niti sebi.
Kaj?
Težka noč?
Slab spanec.
Sedi.
Si v redu?
Vse naredim, kar zahtevaš.
Seveda. Veš, kaj je najbolje zate.
Imam druge možnosti.
Seveda. Vse je v knjigah.
Samo pravo potrebuješ.
Verjetno te ne morem prepričati, a tudi ti mene ne.
Kaj je narobe?
Sinoči si nagnil steklenico? Ali dve?
Zakaj?
Ne boj se. Vse je v redu.
Morava si pomagati. Samo ne izgubi razsodnosti.
- Obljubil si mi, da mi boš pomagal. - Pomagam ti.
- Ampak ne jemlješ me resno. - Storim, kar zahtevaš od mene.
Vse pripravim, pričam.
Samo na vislice jih ne pospremim.
To je težava.
Moramo si zaupati.
Kar naprej se obnašaš, kot da imaš asa v rokavu.
Izmišljaš si stvari.
Samo ti in jaz.
Dal ti bom priložnost, da me prepričaš.
Zate imam nekaj fotografij.
Poglej.
Se spomniš teh tvojih starih prijateljev?
Kristusovo orožje na mojih prsih
kot znamenje križa.
Osvobodi me, Bog, vidnih in skritih sovražnikov.
Moč Očeta je moj ščit.
Modrost Sina, nauči me.
Ljubezen Duha, razsvetli me, Jiři Arvéd Smichovský.
Jaz, Felix de la Camara.
Jaz, Nikolaj Aleksejevič Mukhin.
Jaz, František Kabelak.
In ti?
Jaz, Emmanuel Felmer.
Ne bi ga prepoznal.
Ampak še vedno ima tisti neumni izraz na obrazu.
Ta naloga bo test, da se prepričam, da ti lahko zaupam.
Tega ne moreš zahtevati od mene.
In zakaj, če smem vprašati?
Ničesar ni naredil.
Nekoč si mi rekel,
da z določene točke spoznanja,
presežemo meje dobrega in zla.
- Se spomniš? - To si si zapomnil?
Poskušam ugotoviti, kaj je popolno pričevanje.
Najbolje je, če obtoženec obsodi samega sebe.
Ko jih prepričaš, da je to v njihovem interesu.
A takoj za njim je druga vrsta,
stkana iz stotin malenkosti.
Ne izhaja iz resnice, ampak iz natančnosti.
V detajlih, ki se dajo dokazati.
To bi rad poskusil. Lahko bi prišlo prav.
Nikoli mi ni ničesar pomenil.
Potem pa dokaži.
Nič ne vem o njem.
Lahko se domisliš nečesa, kar je smiselno.
Nezmotljivi hudič iz Male Strane bo še enkrat pričal.
In prejme nagrado.
Ekslibris Jana Keferja.
To bi moral biti znak kakovosti, kajne?
Mi ga boš dal? Ga lahko vzamem?
- Si ga zaslužil? - Naj se ga dotaknem.
- Od tebe je odvisno, kdaj ga boš dobil. - Naj vsaj povonjam.
Star papir tako lepo diši.
Niti najboljše vino mu ni kos.
- Si ga želiš, kajne? - Prosim.
Samo dotaknil se ga bom.
Bodi pozoren. Poslušaš?
Nič lažjega. Strinjaj se, in stori to.
Kaj je to? Si bolan?
Ne pošiljaj me več tja.
Ne prosi me, da naredim to.
- Si kaj vzel? - Obljubi mi.
- Koliko si vzel? - Mi ne boš nikoli odpustil?
- Pomiri se. - Ne grem več tja.
Razumeš?
Ubili me bodo.
Doktor?
- Kaj se je pravkar zgodilo? - Si tudi ti videl?
Ne vem, kaj sem videl.
Kaj je bilo?
Astralna tekočina.
Razkriti genij.
Si govoril s hudičem?
- Ne vem, če je bil hudič. - Kdo pa?
- Ponudil mi je kupčijo. - Kakšno kupčijo?
Obljubil je vse, kar sem zahteval.
- In kaj je hotel za to? - Dušo.
Navadno človeško dušo.
- Tvojo dušo? - Kdo bi hotel mojo dušo?
Prijatelja moram izdati.
V imenu Jezusa, Božjega sina, našega Gospoda,
z močjo Svetega Duha, jaz, Jiři Arvéd Smichovský,
kličem vas, štiri kralje sveta.
Kralja Uriensa, z zahoda. Kralja Paymona, z vzhoda.
Kralja Egyna, z meridiana. Kralja Amaymona, z zahoda.
Kralja Samaela... Tebe, Azazela, vojvodo vetrov.
- Tebe, Vojvodo Vode... - Prenehaj.
- Spi naprej! - Veš, kako se to konča.
Ali smete izvajati izganjanje hudiča?
- Bodite razumni. - Tukaj preživijo samo norci.
Preden eksorcist zazna prisotnost Satana,
se osredotoči na duševno zdravje. A saj to veš to.
Eksorcistom ni dovoljeno biti tukaj.
Z leti ste ga izpopolnili.
Katera diagnoza je boljša? Posesivnost ali norost?
Obstaja še tretja možnost.
Razum in zdrava presoja.
Niste videli Boga, a se nanj zanašate.
Ampak jaz sem videl hudiča.
Komu naj zaupam?
Vam ali sebi?
Tudi vam je všeč tiskan papir, monsinjor?
Kot bi se dotaknil teles angelov v najbolj skrivnih razpokah,
z najbolj nežno kožo.
Veš kaj je to.
Ali kdaj molite za Jude?
Morda bodo to kmalu potrebovali.
Vstanite, zbudite se.
Dajmo!
- Kaj počnete, doktor? - Kaj je bil ta hrup ponoči?
Tudi mi smo le ljudje.
Žena mojega kolega je bolna, zelo slabo kaže.
- Vilda, prosim. - Vidite? Veliko težav ima.
In ne pustite mu spati.
Tudi njegovi živci imajo meje, doktor.
Vložil je pritožbo proti tebi.
In res mu ne morem zameriti.
Včasih ste bili zabavni. Lahko bi se celo kaj naučil od vas.
Res je.
- Pojdimo. - To nam ni v veselje.
Gremo.
Ti že cviliš, pizda?
- Kaj je bilo to? - Samo zakašljal sem.
- Želiš bolniško? - Nazaj k delu in utihni.
- Zgrabi vedro. - In gremo.
Dobro jutro, doktor.
Oprostite, vendar morava na sodišče.
Ali veste, kje sem bil sinoči? Je kdo zamenjal mesto z vami?
Mislim, da je nosil uniformo.
Pojejte svoj zajtrk. Morava iti.
Kaj če danes ne bi šel tja?
Ste začeli s Kafko?
Poskušam.
Ječarji...
V tej knjigi...
Vas ne spominjajo na koga?
Mogoče, ko se boste bolj
posvetili knjigi.
Kaj si mislite o meni?
Da časopisne zgodbe niso resnične.
- Ste kaj prebrali o meni? - Ne verjamem niti besede.
Je lahko kaj...
Je lahko kaj več...
Kaj več...
kaj več med nama,
Vlastik?
Kaj mislite s tem?
Vas je Plaček prosil, da se pretvarjate, da ste zaljubljeni?
Zakaj tako mislite?
Ko je Bert Walden igral ljubimca, je bil resnično zaljubljen.
Toda ko se pretvarjate, da se zanimate zame,
ste brezupen amater.
- Ne morete se vživeti v vlogo. - Domišljate si stvari.
Sprašujete se, kako lahko nekdo, kot jaz, dela za državno varnost, ne?
- Tega pa ne vem. - Tako je lažje.
Vsi ljudje lažejo, Vlastik,
a le malo jih laže tako dobro, da jim res verjameš.
Govorite o meni?
Se vam zdi tako?
Tudi jaz nisem izjema. Lažem.
Morda bolje kot drugi.
Včasih je spomin prekletstvo.
Človek zlahka zgubi razum.
Vedite, da imava z vašim šefom zelo poseben odnos.
- Midva se samo igrava. - Vam je povedal o meni?
V zameno je ponudil lepega šahovskega kmeta.
Ampak zakaj vam je rekel, da mi je povedal?
Ne pravim, da mi je povedal.
Najprej se morava umiriti.
O tem ne smeva preveč razmišljati. To bi bilo nevarno.
Živeti za dan
je edino, kar je pomembno,
živeti v popolnem miru,
ne želeti si ničesar več.
Besedilo zen budizma.
Ponavljanje teh besed jih spremeni v mantro.
Lahko zadržijo um.
Nisem vam hotel lagati.
Ko bi le lahko naredila, kar sva želela.
Greva?
Povejte nam vse, kar veste o obtožencu.
Lahko pričam,
da je obtoženec v času protektorata
pogosto prihajal v pisarno, kjer sem delal.
Zbiral je podatke od agentov in jih posredoval naprej.
Številni Čehi so bili zaradi njega obtoženi.
Prijavljal jih je zaradi nagrad.
Infiltriral se je v okultne kroge in zasledoval češke hermetike.
Inkriminiral jih je.
Kot zaupnika so ga dali v celico dr. Keferja.
Tudi za njegovo smrt je kriv.
Obtožil je Karla Weinfurterja, ki je po izpustitvi umrl zaradi pljučnice.
Vsi so umrli zaradi njega.
Pogrešaš kamere in žaromete?
Brez težav. Naslednjič jih bom postavil.
Nekaj si mi obljubil. Hočem knjigo.
- Dobil boš. - Koliko časa naj še čakam?
Zjutraj pošljem Vlastika pote.
Izpolnil si svoj del dogovora. Zdaj si naš.
Človek na včerajšnjem sojenju,
je bil približno vaših let, ko sva se spoznala.
- Bil vam je zelo podoben. - Zakaj mi to govorite?
Da boste razumeli, zakaj vas je Plaček izbral.
Hočete, da verjamem, da sem perverznež. Jaz sem normalen.
Vsi smo na nek način perverzneži, Vlastik. Vi tudi.
Samo drugače.
Upirala se je.
Smichovský.
Tega sem se veselil.
Vas presenečam? Kaj je narobe?
Dajte no, sedite.
- Tukaj smo že bili. - Prosim?
To se je že...
zgodilo, kajne?
Globoko vdihnite. Kmalu bo minilo.
- Seveda ni čisto isto... - Predvidevam, da pogrešate Plačka?
Odlično predstavo pripravljate.
Oba. Kolikokrat je že bilo?
In zdaj do finala.
Toda ponavljanje prebudi spomin.
In z vsako ponovitvijo je predstava vedno boljša.
Štěpán!
- Daj, pokaži se. - Ne trudite se.
Mislim, da je končno tam, kamor je vedno spadal.
Veste, kaj je déja-vu?
Odlično se obnese.
Se strinjam.
Kje je?
V priporu. Čaka ga uradna obtožba, sojenje, zapor.
Kdo ve? Odločali bodo drugi.
Ne smemo pozabiti,
da se je to že enkrat zgodilo.
Se vam je zmešalo?
Časi se spreminjajo, ljudje se spreminjajo, a zaplet ostaja enak.
To je predstava. In pravila morate spoštovati.
Pridi ven, Štěpán! Pridi ven!
Me slišiš? Vse to smo že odigrali.
Želim vedeti vse. Zakaj je tako obseden s tem?
Kaj hoče?
Ne vem. Res ne.
Kaj išče v teh knjigah?
So le verska besedila, kabala, alkimistične formule.
Kako to, da živi na tako veliki nogi?
Njegova družina je premožna.
Slišal sem, da ga je oče razdedinil. Od kod dobi denar?
Misliš, da je možno, da jemlje podkupnine?
Govori! Ali hočeš umreti zanj?
Hoče le knjige.
Pravijo, da je brezvestni izsiljevalec.
Ali sili ljudi?
Samo pokimati moraš.
Nisem mogel več zdržati.
Sinoči sem bil v gledališču, gledal sem Berta Waldena.
Njegovi faustovski monologi so bili prav gromozanski.
Vzel bi te s seboj, a je bilo samo za Arijce.
Nato sva malo popila in prišla na to idejo.
Moral bi se videti.
Tega mi nikoli ni odpustil.
Kakšna kruta šala.
Zdaj dobiva svoje nazaj.
Njegova omara je višja, ekipa večja, časa pa ima na pretek.
Vsi odgovarjamo za svoja dejanja.
Veste kaj najbolj pogrešam?
Občudovanje družbe.
In vonj po opiju.
Ne smete popustiti.
V neki praški kleti so imeli kristalne lestence.
Solze iz brušenega stekla so visele iz njih.
Kradel sem jih.
Doma sem jih obesil na svetilko kot trofeje.
In seveda ni bilo samo vino.
Sestra me je poskušala spraviti k pameti.
Čakala me je neke noči.
V garderobi je našla mojo staro vojaško uniformo in jo oblekla.
Modro sive barve.
Nosil sem jo pred mobilizacijo v Italiji.
Fronta ni bila zame.
Po nekaj dneh sem dezertiral in se skril v samostan v Pisi.
Vaši bratje so dobro skrbeli zame.
Ali veste, čigava kurba sem bil?
Katero rit sem lizal?
Presenetila me je.
Sedela je za mojim pisalnim strojem,
pred seboj je imela prazen list papirja in pisalo v roki.
Mislil sem, da me je moja preteklost dohitela.
Časi so terjali davek od vseh.
Vseh.
- Nikoli ni prepozno... - Iz mene ne boste naredili mučenika.
Tudi vi ste krivi.
Neprestano ste mi govorili, da sem hudičevo delo.
Boril sem se s tem.
Kesanje.
Priznajte, da sem najslabši med najslabšimi.
Lahko pa bi krivil ves svet.
In našel svojega Boga.
Tistega, ki je nasproten vašemu, seveda.
Tistega, ki me sprejema.
Tistega, ki me ne obsoja.
Le ena pot vam ostane.
Ponižnost.
Ne morete mi zanikati pravice do izbire po vsem, kar sem doživel.
Že leta 1939 mi je gestapo v hotelu Wilson rekel,
da bom šel kot vohun v taborišče smrti.
Med osvoboditvijo sem si v parku kopal svoj grob.
Pred tem nikoli nisem držal krampa.
Toda s puško, uperjeno vate, lahko narediš čudeže.
Bilo je kot na strelišču.
Brez mojih prijateljev bi bil to konec tudi zame.
Maja so mi obljubili, da me bodo obesili.
- To je dovolj za eno življenje. - Nehajte s samo pomilovanjem.
To vam ne bo pomagalo.
Dobro veste, kaj ste naredili.
Prosili boste odpuščanja.
Verjetno ste imeli razlog za študij v semenišču.
Ostati mora še kanček vere.
Dajte no.
Poskusite jo najti.
Vrnite se na začetek.
Se vam je zmešalo?
Zakaj bi?
Je sploh mogoče?
Veste, koliko ljudi so obesili zaradi mene?
Devetinštirideset.
Zadnji je bil prijatelj.
Razumete?
Še eden, pa bi jih bilo petdeset.
Koga naj izročim hudiču, da se mi izpolni želja?
Blagoslovljen bodi dan, noč in ura,
ko se je rodil naš Gospod Jezus Kristus.
V imenu Očeta, Sina in Svetega Duha. Amen.
Blagoslovi mene in moje tovariše, Sveta Devica Marija.
Amen.
Gremo.
Torej se spet srečava, Smichovský.
Morda se sprašujete, zakaj sem prišel tako daleč.
Razlog je preprost.
Sedite. Mirno se pogovoriva.
Mogoče bi lahko kaj naredil za vas.
Zakaj bi to naredili?
Kaj pa lepši zapor?
Lahko vam zagotovim več obiskov.
Morda zavojček cigaret.
Cigarete.
Konjak.
Kaj pa apartma v hotelu Esplanade?
Vi ste me poslali sem.
Pri nadzornikih imate dober ugled.
Spet kažete s prsti.
Poskušajo me ubiti.
To vas preseneča?
Marsikdo bi vas rad videl obešenega.
Niste sklenili veliko prijateljstev.
Bi verjeli, da se vas veliko ljudi še vedno boji?
Bojijo se, da vas bomo nenadoma izpustili.
Me spet potrebujete?
Kaj je tokrat?
Nisem pričakoval, da ste tako vzdržljivi.
- Plaček se odpravlja. - Vas je poslal k meni?
No, on je bil vedno pametnejši od vas.
Ne verjamete, da je konec z vašim prijateljem?
Ne bi ga prepoznali. Slabo izgleda.
V samici je, piše opravičila.
Na kateri plačilni listi ste?
Za koga delate?
Kako bo končal, je odvisno tudi od vas.
- Imata nedokončan posel. - Oh?
Noče sodelovati?
Povejte ljudem, ki vam ukazujejo, da nimajo nobene možnosti proti njemu.
Opozorili so me, da se vam je zmešalo.
Prisiliti nekoga k priznanju ni tako enostavno, kajne?
Nekaj umetnosti je v tem.
Le v Rusiji se ljudje prostovoljno izpovedujejo
kot operni pevec na odru, ki poje arijo.
- S Plačkom je konec. - Ja seveda.
Bi bili tukaj, če bi bilo tako enostavno?
Tukaj imam vse.
Sem eden najbolje obveščenih ljudi v državi.
Moje roke so šle čez dokumente, o katerih se vam niti ne sanja.
Kako je z vašim spominom?
Nikoli se ne naučite.
Imam te v svojih rokah. Vse kar moram storiti je, da stisnem.
Časi se spreminjajo.
Zdaj vas bodo naučili pričevanja kot algebre.
Nihče ne pozna teh metod bolje kot Plaček.
Kriv sem, ker sem od začetka
svojega službovanja v sekretariatu
varnostnega oddelka Centralnega komiteja
Komunistične partije...
omogočal delovanje anglo-ameriških, jugoslovanskih
in drugih sovražnih vohunskih agencij,
ki so bile poslane sem.
Prikrival sem dejavnosti trockistov, sionistov,
buržoaznih nacionalistov in drugih sovražnih skupin.
Varnostni aparat sem razbil tako,
da sem osebno in s pomočjo drugih
postavljal nezanesljive in sovražne ljudi
na vodilne položaje,
ljudi nesposobne za boj
proti sovražnikom republike.
K motnji varnosti je prispevala
tudi moja uporaba tujih metod,
ki sem se jih naučil od oficirjev gestapa.
Zatrl sem tudi varnostno delovanje Partije.
Koliko časa bo trajalo, da si to zapomnite?
Ti patetično bitje.
- Pozabili so te obesiti. - Previdno.
Tako to ne gre. Morate ostati v karakterju.
Pravega zapora še nisi videl.
Ti boš naslednji, ki bo to videl.
Ni ti treba skrbeti zame.
Še vedno vem več kot dovolj.
Nekega dne si bom sam izbral zapor.
Mogoče pa ti lahko pomagam.
Imaš nekaj, kar hočem.
Se spomniš? Knjiga...
Če pa si jo uničil, te bom prepustil tvojim tovarišem.
Straža!
Vstanite!
Zenek.
Kje skrivate vaše molitve?
Nimam pojma.
Ali pridigar kaj skriva, doktor?
Niste vernik.
Ne otežujte nama dela.
Danes ste bil pravi prijatelj.
Tega ne bom pozabil.
Hvala.
Kako zaupljivi ste, sveti oče.
Kaj če bi jim povedal za tisti vaš zaklad?
Morda se samo pretvarjajo.
- Kakšno korist bi imeli od tega? - Pridobil bi vaše zaupanje.
Zakaj bi mi to povedali?
Ker vem, da ni pomembno, ali veste.
Zakaj bi mi preprečili, da bi v vas našel vsaj kanček dobrote?
Veliko ljudi te dni sprašuje po vas, doktor.
Vsi so jezni na vas.
- Kam gremo? - Naravnost naprej.
Nekaj vam moramo dati. Paket iz Prage.
Zdi se, da jih zelo skrbi zate.
Samo več dela zame.
Je knjiga?
Dobri stari radovedni doktor Smichovský.
Naj bo presenečenje.
Smichovský.
Vas presenečam? Kaj je narobe?
Dajte no, sedite.
Tukaj smo že bili.
To se je že zgodilo, kajne?
Seveda ni povsem enako,
a ravno ob pravem času.
Nisem mogel več zdržati.
Arvéd!
To je konec!
Zmagal si. Zdržal si.
Nisi dovolil, da te zlomimo.
Izvoli.
Dovolj dolgo si čakal.
Hau Ath Zael Tetragrammaton...
Kličem vas po Jehovu, Maschilie, Adonai.
Kličem vas, štirje kralji sveta.
Kralja Uriensa, z vzhoda.
Kralja Paimona, z zahoda.
Kralj Egyn, z meridiana.
Kralja Amaymona, z juga.
Tebe, Samaela, Kralja ognja.
Tebe, Azazela, Vojvodo vetra.
Tebe, Azaela, Vojvodo vode.
Vse je sestavljeno iz štirih elementov
in tistih, ki so vam lastni
po najsvetejših od svetih imen!
Ehjeh ascher ehjeh!
Po številu Ketherja Eljona.
Po naročilu Chayot Ha Kodesha.
Po sferi Primum Mobile Rashida HaGilgulima.
Po vojvodi Metatronu.
Po Jodu Tetragrammatonu in število Chochmah...
Kaj delaš?
Pišem pismo iz fronte.
Komu?
Sestri, seveda.
Ne pišeš tega sama sebi?
Čaka na to. Verjetno jo skrbi zame.
Misliš?
Kaj misliš, kdo sem?
- Ni te tukaj. - Ampak tukaj sem, Arvéd.
Potem si le utvara.
Dvojnik.
Morda sem iz druge časovnice. Iz prihodnosti.
- Gledanje v preteklost. - Ali pa zreš v prihodnost.
- Prenehaj. - Česa se bojiš?
- Tebe. - Sebe?
- Si pijan? - Ja, tudi to.
Zakaj to počneš?
Mislim, da sem pretiraval.
Kako mu gre?
Slabo. Lahko pa mu pomagam.
Pomagaj komu, ki je bolj uporaben. On ni pomemben.
Naj se stegne takole.
Zavezujem te, da prideš, pri Michaelu!
Kličem te, da prideš v moj krog.
Stori, kar zahtevam!
Jaz sem prvi, ki te kličem tako zanesljivo kot Amen.
Valla, Baphiare, Magot,
Phaebe, Baphia, Dujam.
Adonai, Rafael, Šadai, Vagoth,
Amat feliciter Barach.
Pridite! Pridite! Pridite!
Rafael beoti Oseth sabathos Agla,
hinos Rex Amon,
latte, sabathos hoc kata paladis.
Pridite! Pridite! Pridite!
Pridite! Pridite!
Vežem vas z imeni Adonai, Agla,
Yehoshua, Marguel, Gratiel,
Elibat, Tetragrammaton, Magoth...
Brez zahtev!
Kje je Smichovský?
Kaj to pomeni?
Kako se je to zgodilo? Kdo je dal ukaz?
Potrebujemo Smichovskega!
Oživite ga!
Odpeljite ga.
Prepozno je.
Kdo ga hoče?
Ukaz je prišel z vrha.
Idioti...
Vse vas bom dal za rešetke.
Česa takega še nisem videl.
DR. JIŘÍ ARVÉD SMÍCHOVSKÝ JE UMRL 22. JANUARJA 1951.
Pokopališča, na katerem je bil pokopan, ni več. njegovega truplo je izgubljeno.