Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dakle, vi ste taj Plaček?
- Da. - Čujem da znate sve o Smihovskom.
Preporučili su mi vas.
Smihovski je vrlo osoben lik, zar ne?
- Nisam upoznao inteligentniju osobu. - To ne znači da nije varalica.
- Šta mu nosite? - Tražio mi je neke stare knjige.
Naravno. Njegove knjižice.
Stavite ih na sto.
- Možda se pojavi kasnije. - Mislite da spava od mamurluka?
Smihovski je uhapšen. Zbog prekoračenja ovlašćenja.
I zlostavljanja Jevreja zarad svoje koristi.
Zapravo, čekam vas, Plaček.
Prilično ste zanimljiv Jevrejin.
Drugi su se već spakovali, ali ste se vi baš raskomotili.
Dok vrsni sinovi rajha krvare na bojnom polju,
vas dvojica kradete.
Uglavnom knjige. Smeće iz sinagoga ili imovinu jevrejskih porodica.
Ali, to nije bitno. Sve, apsolutno sve ovde je u najboljem redu.
Ovih dana Jevreji neće ni smeti u biblioteku,
- a kamoli da kradu iz nje, Plaček! - Ja ne kradem.
Znam, samo radite ono što vam on kaže.
Postoji način da spasete sebi život.
Zašto je odabrao vas?
- Imate li aferu? - Ja sam oženjen.
I Smihovski je.
Možete mi reći.
Bilo da ste Jevrejin, peder ili oba, ovih dana to je sve isto.
- Jako se dugo poznajemo. - Vidite? Bio sam u pravu.
Recite mi ono što moram da znam i možda ću biti blag prema vama.
Jeste li imali homoseksualnih iskustava?
Ja? Ne.
A možete li zamisliti da imate aferu s muškarcem?
Baš i ne.
Pa, bilo bi bolje za nas kad biste mogli.
Zgodni ste. Imate li devojku?
- Jako zanimljivo. Koliko imate godina? - Devetnaest. -Devetnaest?
Jeste li se ikada sastali s takvim čovekom?
Mogli biste ga prepoznati? Izgledaju ženstveno. Vi biste bili savršeni.
Je li iko rekao da uđeš?
U žurbi sam, Štepane, žao mi je.
Mogu li?
- Treba mi nešto od tebe. - Dobro, ali, imamo posla.
Hoćeš li nas upoznati?
Drug Jozef Šabe, iz Odeljenja za evidenciju stranke.
Ovo je Vlastik, moj novi kolega.
Imamo mnogo posla ovde.
Poslao sam ti neke ideje za saradnju preko sekretarijata.
Ali si u prevelikoj gužvi, pa ih nisi pročitao. -Pa imam mnogo posla.
Treba ti bolja sekretarica.
Ili sekretar?
- O čemu si mi pisao? - Opet o istom. O Smihovskom.
Trenutno je u gužvi.
Nije više u Pankracu.
- Gde je onda kolaborator? - To je poverljiva informacija.
- A ko je to odlučio? - Ja.
Ti si njegov vlasnik? Očajnički mi treba za ovaj slučaj.
Kao da to zavisi samo od mene. Pitaj sekretarijat čiji je posao važniji.
- Nećeš mi ga pozajmiti? - Bih, ali ne mogu, žao mi je.
Šta će Slanski reći o ovoj intrigi?
Raspitaj se. Iznenadićeš se.
Neznanje.
To će biti naša propast, Vlastik.
Pa, barem nam je Šabe pomogao da dođemo do srži stvari.
Sigurno ste čuli za Jiržija Arveda Smihovskog.
Pročitao sam nešto u novinama.
Nemamo boljih materijalnih svedoka.
Ali, za Šabea je on samo čudovište koje jede čudovišta. Razumete?
Smihovski...
Traži poseban tretman. Ali, ako ga se Šabe dočepa...
Svi imamo svoja grešna zadovoljstva.
Ali, Smihovski nije baš košer, shvatate?
Da.
Nisam vas bez veze odabrao.
Možda postoji nešto u vama što još ni ne znate.
Treba nam.
Kreću nova suđenja. Bez njega će biti nezgodno.
- Ali, stvarno nisam... - Znate šta je naređenje, zar ne?
Da, ali stvarno nisam... takav tip.
Verujem vam.
Ali, da li biste priznali da jeste?
Na vama je koliko ćete mu daleko dozvoliti da ode.
Odglumite to kako treba. Pravite se.
Sigurno ste videli Oldriha Novija u filmu "Kristijan".
Pustite ga da on bude Kristijan, a vi budite Mandlova.
Tako je to u ovom svetu. Pustite ga da vas zavede. Zavlačite ga.
Pročitao sam da priziva đavola.
Ma ne verujete u to, zar ne?
Onda?
Arvede! Zaspao si unutra?
Upravo suprotno.
Sjajno sam se zabavljao.
- Šta misliš o njemu? - Zašto ovo radiš?
Jesam li te iznenadio?
To me raduje. Barem jednom da ne uspeš da mi pročitaš namere.
Pretpostavljam da mi ga ne daješ kao igračku.
Zašto da ne?
Kako slatko.
Slatko?
Zabavno.
Takva je priroda našeg posla.
Još se navikavam na činjenicu da ti možeš uraditi baš sve.
Ja, Jirži Arved Smihovski, začaraću tebe,
duše vatre, koji odlučuješ o svim stvarima.
Proteraj sve zlonamerne duhove
da nam ne naude.
Bože, blagoslovi ovaj duh vatre.
Posveti ga, blagoslovi ga.
U čast Tvoga svetoga imena, zaštiti one koji ga nose.
O, Isuse,
svetlosti Zemlje!
O, Hriste,
svetlosti nebesa!
O, Iskupitelju,
svetlosti koja sjaji u tami.
Daj svog blagoslov ovome plamenu.
O, Isuse,
blagoslovi sam ovaj plamen
da ga nikako ne mogu onesposobiti i ugasiti zli duhovi.
O, Isuse,
neka Tvoje sveto ime pazi na ovaj plamen
i da večno bude blagosloven.
Amin.
Već smo bili ovde.
Ovo se već dogodilo, zar ne?
Smihovski.
Radovao sam se ovome.
Jesam li te iznenadio? Šta ti je?
Duboko udahni. Brzo će to proći.
Nedostaje ti Plaček?
Sjajno glumiš.
Koliko je puta prošlo?
A sada do kraja!
Ali, ponavljanje pokreće pamćenje.
Sa svakom reprizom sve je bolje i bolje.
- Štepane! Hajde, pokaži se. - Ne trudi se.
Mislim da je napokon tamo gde je uvek i pripadao.
Znaš li šta je deža vi?
- Savršeno funkcioniše. - Slažem se.
Onda, gde je?
U pritvoru. Čekaju ga zvanične optužbe, suđenje, zatvor.
Ko zna? Drugi će odlučiti.
Ne smemo zaboraviti da se ovo već jednom dogodilo.
Jesi li poludeo? -Vremena i ljudi se menjaju, ali radnja ostaje ista.
Moraš poštovati pravila. Izlazi, Štepane! Izađi.
- Čuješ li me? Sve se ovo već odigralo. - Sedi!
Obećao si! Hoćeš li mi to dati ili moram sam uzeti?
Šta to... Uradi nešto, pobogu!
Pomozi doktoru da sedne.
Daj mu maramicu.
Dobro poznaješ Plačeka, zar ne?
- Znaš kakav je gad. - Ja nikad nisam imao problem s njim.
Cionisti su se infiltrirali u odeljenja poput pacova.
Hajde, je li bio špijun nemačke tajne službe? -Da privuče pažnju na sebe?
Naposletku, i ti si Nemac. Upisao si se s njima.
Zar nije radio za tebe? Jesi li znao da sarađuje s Titom?
A za njegove činove protiv države?
- Tvoj život je ovde na kocki. - Reši to na onom svom mestu.
Ta knjiga je moja.
- Ma daj! - Trebalo je da je meni da.
Zašto bi to uradio? -Obećao mi ju je jer sam pomogao njemu... i tebi.
- Taj gest bi trebalo da me dirne? - Možda ću i tebi nekad trebati.
Gotovo je s otmenim zatvorom, Smihovski.
Sarađivaćemo pod drugim uslovima.
Imam nešto posebno za tebe. Tamo će se pobrinuti za tebe.
Još mi ne veruješ?
Ti to ozbiljno?
U ime Oca, u ime Isusa, sina Božjega, našeg Gospoda,
snagom Duha svetoga, ja, Jirži Arved Smihovski,
dozivam vas, četiri kralja sveta.
Kralja Uriensa s istoka, kralja Amajmona sa zapada,
kralja Samela...
Kralja vetra...
Tebe, vojvodo od vode...
Sve stvorene od četiri elementa i one vama svojstvene
najsvetijim od svetih imena!
"Ja sam onaj koji jeste!"
Smihovski!
Plaček me je iznenadio.
Voli takva nelagodna zbivanja.
A i vi ste mu jedan od boljih radova, oče.
Pod pretpostavkom da ste stvarno sveštenik.
Da vidimo ko bolje poznaje Sveto pismo.
- Vi biste verovatno pobedili. - Verovatno.
Niko ne zna Bibliju kao ja.
Navedite knjigu, poglavlje i red i izrecitovaću vam reč po reč.
Ali, znate li koja hrišćanska knjiga fascinira ljude više od Biblije?
"Maleus Maleficarum."
- Nikad je nismo prihvatili kao svoju. - Ne budite licemerni, oče.
Nisu li obojica autora dominikanci?
- Baš kao vi? - Vremena su se otad promenila.
Naš "Malj koji ubija veštice" zakon je koji štiti Republiku.
I zatvorska pravila, doktore.
Zar vam ništa ne pada na pamet, sveti oče?
S vašim obrazovanjem,
sigurno ste pročitali deo o suđenjima, mučenjima i kažnjavanjima.
Ne igrate li ulogu u onome što se događa danas?
- Uspeli smo da naučimo. - Uspeli ste da podučite i druge.
- Blagosloven bio izdajnik. - Ne možete kriviti nas za...
Zbog krivice okrećete drugi obraz?
- Mi nismo... -Bila je to Božja volja? - Ovo je demagogija!
- Stvari koje se sada događaju... - Drukčije su, znam.
Nije da vas krivim. I ja sam naučio neke stvari.
Vi biste me proterali, ali sam za Plačeka bogomdan.
Prodati dušu moći nešto je najtužnije što možemo uraditi.
Potreban sam mu.
I spreman je da plati.
Trideset srebrnjaka.
Nema smisla da budete tako uštogljeni.
Možda vas šokiram.
Ponudio mi je heruvima.
Da vam ispričam o njemu?
Kako ima nebeskoplave oči. I anđeoske kovrdže. A tek zadnjica!
- Prestanite! - Onda začepite uši.
Zavist je greh.
To je samo igra. A ova prljava ćelija samo je privremena stanica.
Znate gde ja idem odavde? Već pripremaju moju večeru.
Moj heruvim priprema krevet, greje ga svojim telom.
I čeka...
Mene.
- Doktore, ustajte. - I pođite s nama.
Šta kažete na malu razmenu?
- Čuješ li ovo, Franta? -Bože! - To neće biti unapređenje, ali,
malo novca sa strane ne zvuči loše, zar ne? Dobra cigara ili konjak.
- Znate da uvek imam najbolju robu. - U zamenu za šta? -Recite šta sledi.
- Čuješ li ga, Franta? Kakav tip! - U kom mislu? -Kada se vraćam?
A gde? -Kući. U moj apartman u hotelu "Esplanada".
Znate šta je "Art Nouveau"? Najbolji lek za ovu prljavštinu.
Znate li dr Plačeka?
Šta je tako smešno?
Napokon kod kuće.
Jeste li vi dr Jirži Arved Smihovski,
rođen 1. maja 1898, rimokatoličke veroispovesti,
oženjen, osuđen na Vanrednom narodnom sudu
na doživotnu kaznu u strogo čuvanom zatvoru? -Jesam.
Morate govoriti istinu.
Međutim, nećete morati da polažete zakletvu.
Znate li da je Franc Kafka radio kao službenik na sudu u Pragu?
Bavili su se pogrešnom primenom prava.
Jeste li čitali "Proces"?
To je vanvremenska knjiga.
Čini se da je ono što je ljudima bilo apsurdno postalo uobičajeno.
Vreme u kom živimo...
Nabavite primerak. Čitate na nemačkom, zar ne? -Malo.
"Malo."
Imam primerak u svojoj biblioteci. Mogu vam čak i pomoći,
ako igrom slučaja nešto ne budete razumeli.
Ali, Kafka je jasan i lako se prati.
Istina je relativna.
Mogao bih vam pričati o tome.
Mislite li da je vaš slučaj bio pogrešna primena prava?
Kako bi rekao naš drug Plaček, to ovde nije pitanje.
Želite jednu?
Imate oči deteta koje gleda u vatru.
Cigareta.
Najokrutniji modni dodatak.
Nema ničeg boljeg od jakog egipatskog duvana s malo opijuma.
Jeste li ikad probali opijum...
Vlastik?
Ima zanimljivo sladak miris.
Nećete ga zameniti sa duvanom.
- Imate li opijuma? - Molim?
- Hteli biste da ga probate? - Samo sam znatiželjan.
Pitajte Plačeka, on vam može nabaviti bilo šta.
Čekamo li nekog? -Ja ću danas brinuti o vama. -Bojite se?
Jeste li direktno svedočili događajima koji bi utvrdili činjenice zločina?
Ponoviću da sam se često nalazio s optuženim u kancelariji Bezbednosti.
Informisao je moje šefove o određenom češkom novinaru.
Mnoge je uvalio u nevolju.
- Koji je bio vaš utisak o Hlupeku tad? - Delovao mi je kao odan građanin.
Čak je imao i dozvolu da nosi oružje.
Njegova poseta Slovačkoj nakon poraza pobunjenika deluje inkriminišuće.
Došao je do spisa iz centrale pokreta otpora i predao ih Nemcima.
Oni su došli do državnog sekretara Karla Hermana Franka.
Upotrebljeni su tokom ispitivanja.
Možete li dodati išta o karakteru optuženog?
Rekao je da će otežati stvari pokretu otpora
i hvalio se time u salonu.
Bio sam tamo i mogu o tome da svedočim.
Još nešto?
1944. mu je dodeljen Orao Sv. Vjenceslava.
Zatim se napio i zaključao u kupatilo.
Bio sam tamo, igrom slučaja.
Čuo sam ga kako plače.
Čekao sam da izađe.
Kad je izišao, opet je bio dobro. Smirio se. Niko nije ni primetio.
Kako je to povezano s ovim suđenjem?
Nije.
Onda vas molim da pustite svoje lične utiske i prepustite to stručnjacima.
Želim da istaknem poroti da je svedok svojim iskazom potvrdio
slučajeve u kojima je optuženi počinio razne zločine.
Za takve prekršaje dovoljna je jedino maksimalna kazna.
- Ima li advokat pitanja? - Da.
Želeo bih da obratite pažnju na to da je svedok osuđen za saradnju.
Sud je dokazao da je bio doušnik. Dokazano je bio saradnik Gestapoa.
Spremao je kompromitujuće materijale o Češkim zidarima i Sokolima.
Pa se pitam, koliko je verodostojno svedočanstvo takve osobe?
Može li tužilaštvo da odgovori na ovaj prigovor?
Porota dr Kozaka pozabavila se ovim optužbama 1947.
Postupak je dokumentovan. Osim optužbi koje su dovele do osude,
mnogo je svedoka svedočilo u korist g. Smihovskog.
Može li se odbaciti namerna konstrukcija svedočenja?
Preporučili su nam ga poverljive državne kancelarije. Svedoči...
Ima li odbrana pitanja?
Ne.
- Šta sad? Hoćete li me smestiti? - Kao i uvek, doktore. -Stvarno?
I ne znam gde mi je dom. -Treba li vam još nešto? -Mesa za večeru.
Možete li mi to srediti?
Znaš šta znače ove žvrljotine, zar ne?
Naravno da znaš. Jevrejin si.
Kako je Smihovski upleten? Zašto je toliko opsednut ovime?
Šta hoće?
Ne znam. Stvarno ne znam.
To su samo religijski tekstovi, Kabala, alhemijske formule.
Kako to da je sada takav snob?
Čuo sam da ga je otac razbaštinio.
Šta traži u tim knjigama?
Bojao sam se da si me ostavio tamo da istrunem.
Gde?
- Slaviš? - Samo jedna, za varenje.
- Imaš nešto za mene? - Samo ovu trivijalnost.
Neki počasni službenik odeljenja.
I piće. Ali, to čuvaj.
Ponestaje nam resursa.
Nema ni recepta ni uputstva za doziranje?
Na kome radiš?
Razumemo se.
Oduvek.
Ljudi poput nas nanjuše jedni druge.
Inteligencija je kao kolonjska voda.
To je pomalo perverzno.
- Šta je s Hlupekom? - Omča.
S publikom.
Promenili su termin zbog karata.
U jednom trenutku sam se uplašio da se neće dobro završiti.
- Kad me je advokat napao? - Ne.
Nego kad?
Kada si krenuo s onom pričom o kupatilu.
To je sama istina.
Ljudskost čini stvari verodostojnijim, Štepane.
Niko nije jednostavno čudovište.
Sledeći put bez psiholoških igrica.
Sud je pozorište. Svi imamo uloge. Ljudi znaju svoj tekst.
- Ti znaš, ali, osoba u lisicama? - Ja joj ga mogu reći.
- Znaš li ceo arhiv? - Čak i Nacionalnu biblioteku.
- Protokole ili romane? - Šta god ti treba.
Čak i sledeću knjigu o Švejku.
Naravno. Sjajno. Molim te, nastavi.
Ovde je dr Smihovski, sa svojim dovitljivim nastavkom Švejka.
Moja verzija započinje 1939.
Švejk je pozvan u hotel "Vilson".
Gestapovci mu kažu da znaju za njegove ratne aktivnosti,
da je dezerter i špijun, koji će trunuti u zatvoru.
Ali mu i daju do znanja
da mu kapljica arijevske krvi u venama može spasti život.
Odvedu ga u kancelariju i ispadne
da je povremeno posvećen fireru.
Može da sarađuje s njima. Uživa da razgovara s ljudima
i uči nove stvari od njih.
I ne smeta mu da deli informacije s rajhom.
Neće te obesiti za to, to je očito za razapinjanje.
Ljudi obožavaju Švejka.
Meni je drago poglavlje kad poslužuje grupenfirera i završi u Mauthauzenu,
gde upoznaje Ota Kaca, čije se jevrejsko poreklo napokon otkriva.
Svi razgovaraju o dobrim starim danima,
ali, onda sve čeka tuširanje.
Švejk kaže:
"O, da...
Higijena.
To je izuzetno važno."
Imam planove za tebe.
Stižu promene. Pretražićemo Ministarstvo unutrašnjih poslova.
Slanski me podržava. Bez njega, ministar Nosek ništa neće uraditi.
A ko god kontroliše tajnu službu, kontroliše čitavu državu.
- Šta ćeš tražiti od mene? - Imam nešto za tu tvoju glavu.
Fascinira me šta ona može da uradi.
A šta ću ja dobiti?
- Imaš nešto na umu? - Znaš. Uvek isto.
- Jesi li išta doneo? - Nudim ti šansu.
- Zgrabi je za rogove. - Svi imamo svoje metode.
Knjige koje hoću... -Jesi li poludeo? Nudim ti mnogo više... -Više?
Šta je više od toga?
Ovo se zove obavezujući ugovor. Zgodna sintagma, zar ne?
Pripremam terminologiju za ministarstvo.
Ovo će biti naše. Samo za nas.
Nikad nisam hteo ništa ovakvo.
Misliš da ovo radim za sebe? Ovo je tvoje osiguranje.
Da to potpišem i ljubim ti ruke?
Pravimo spiskove. Biće hapšenja.
Imaš sjajno pamćenje. Ali, možeš li da razmišljaš racionalno?
Kako da potpišem, krvlju?
Oduvek ti govorim šta hoću.
Da nije bilo mene, obesili bi te.
Brzo si zaboravio. -Vratio sam ti sve usluge. -Sad je na mene red?
- Hoćeš još duša? - Ti i tvoje versko obrazovanje.
Prodaću ti duše grešnika za knjige tvoje braće.
To nisu knjige moje braće. -Još imaš to u sebi. Ne možeš toga da se rešiš.
- Šta bi mogli reći? - Peče te savest? Bojiš ih se?
Zašto? -Jer si spasao svoju guzicu? -Šta?
- Zahvaljujući kolaboratoru. - Zaveži!
Jesu li otišli kroz dimnjak? Baš niko nije preživeo?
Dušu za knjigu?
Pa...
Dobra prilika, zar ne?
Zar ne?
Izvoli.
Sad je tvoj red.
- Jeste li razgovarali sa đavolom? - Nisam znao ko je to.
Ponudio mi je šta god hoću.
Šta je hteo?
- Neću nazad! Zašto ovo radite? - Zabava ima svoja ograničenja.
- Zaveži! -Ili ćeš završiti u jami. - Doći će i po vas!
- Hej, probudite se! -"Odlazi, Sotono!" - Dajte. Hoćete da upadnete u nevolju?
Hajde... Tako...
Ovo mesto vam se igra umom.
Popijte.
Pijte.
Sve će uskoro imati smisla.
Kakvog smisla?
Zar ne želite da vidite đavola?
Ne.
Nije li vam vera dovoljno snažna?
Takvo iskušenje bi je moglo ojačati.
Zar ne vredi pokušati?
Dobar ste đavolji advokat. Ali, nisam zainteresovan.
Kome služite? Znate li?
Postoji mnoštvo Božjih slika.
Koja je prava?
Sve one koje nam se obraćaju iz ljubavi.
I praštanja.
Dakle, izgled je važan?
Pa...
Empatija jeste.
Postoje gospodari koji mogu...
Jeste li videli Leonardovu "Poslednju večeru"?
- Samo kopiju. -Ja sam video original. - Stvarno? -U Milanu.
Sve je u toj slici.
Nastala je u skromnosti.
I u Njegovu slavu.
Možda ne slavi Njega.
- Nego koga? - Leonardo je bio čovek poput mene.
To je istina.
Ali, pogledajte šta nam je on ostavio, a šta ste vi uradili.
Nije bio samo genije.
Bio je i "florencer".
Sodomista.
Tetkica.
Peder.
Homić.
- Kako se još to može reći? - Vi sve samo izvrćete.
Istražili su ga na osnovu anonimne dojave.
Imao je 24 godine i aferu sa 17-godišnjim modelom Jakopom.
Nadzirali su ga "Ufficiali di note e conservatori dell'onestà dei monasteri"
koji su bili moralna policija u Firenci. -Eto ga.
- Ja vidim proslavu Boga. - Koji izgleda kao mladi Jakopo.
Kasno je. Moramo da idemo da spavamo.
- Jevreji su zabranili prikaze... - Laku noć.
Pisati o sokolu s toliko detalja
čini se da je moja sudbina
jer je moje najranije sećanje iz detinjstva
soko koji leti prema meni
i zabija mi svoj rep u usta
te ga u njima izvrće.
Ućutite!
To su bile reči majstora Leonarda.
Nešto mi govori da me čekaju meki jorgani apartmana u "Esplanadi".
- Znaš da je tako. - Možete mi konačno reći. -Šta to?
- Njegova svetost, otac Zenek. - Šta s njim? -On je jedan od vas.
- Kako si saznao? - Mogu da nanjušim lažnog sveštenika.
Ko je on? Komedijaš? Kolaboratorski glumac?
Vi uvek sve prozrete, doktore.
On je...
Sam Vlasta Burijan.
- A ja ga nisam prepoznao. - Zar ne? Može sve da odglumi.
Svakog može da prevari.
Sjajno vam stoji taj sako.
Pogledate li se ikad u ogledalo? Smatrate li sebe zgodnim?
- Ni po čemu nisam poseban. - Naravno da jeste.
I to znate.
- Jeste li nabavili onog Kafku? - Još nisam.
Meni sleva.
Možete ga uzeti.
Šta inače čitate?
Uglavnom časopise. I novine.
To vam nije dovoljno da vodite razgovor.
- Čitamo i poeziju na kursu. - Stvarno?
- Čiju? - Čitamo S. K. Nojmana, na primer.
Izrecitujte mi neki stih.
- Nisam ih zapamtio. -Bar strofu. - Stvarno ne... -Vlastik...
Jednu rimu.
Molim vas.
U redu, neću vas terati.
"Verujem u Sotonu,
čiji su Ponos, Mudrost
i Život.
Verujem u stvoritelja dobre Majke Zemlje.
Verujem u stvoritelja Ljubavi,
Mržnje
i Strasti.
Vlada iz bezdana, dostiže do zvezda...
Sferična muzika... Šištanje njegove krvi,
muzika koja se intenzivno kovitla kroza svod zvezda...
One muškaraca i goruće vatre sunca.
Verujem u Njegovog sina,
Čoveka,
koji se slavno preobrazio od oblika iz Zemljinih dubina
i stvoren je za radost
i bitku
i moć,
umnožavajući se ponosu i slobodi; lepota njegove duše
poput paunovog repa
preko Sunca.
Verujem u Sotonu, Oca
i verujem u njegovog Sina,
verujem da će uništiti mračne grobnice Bede
i smestiti sebe
i samo sebe
u centar
vrtložnih točkova nesputanog života."
To vas verovatno nisu naučili.
Ali i to je bio Stanislav Kostka Nojman.
Njegova "Slava Sotone među nama".
A ovo je za vas.
Kakav lep primerak.
Zar ne, Andulka?
Treba veća tegla.
Čeka vas.
Zatvori.
Ovo je samo za tvoje uši.
Zar se čovek poput tebe boji?
Ne, samo sam oprezan.
Zar ne veruješ svojim podređenima?
Ponekad ne verujem ni samome sebi.
Šta je? Teška noć?
Loše sam spavao.
Sedi.
Jesi li dobro?
Radim sve što mi kažeš.
Naravno. Znaš šta je najbolje za tebe.
Imam druge opcije.
Naravno. Sve je u knjigama. Samo ti treba ona prava.
Verovatno te ne mogu uveriti, ali ni ti nećeš uveriti mene.
Šta je?
Popio si celu flašu sinoć? Ili dve?
- Zašto? - Ne budi nervozan, sve je u redu.
Moramo pomoći jedan drugom. Ne gubi sposobnost rasuđivanja.
- Obećao si da ćeš mi pomoći. - Pomažem ti.
- Ali me ne shvataš ozbiljno. - Radim ono što tražiš od mene.
Sve pripremim, svedočim.
- Samo ih ne pratim na vešanje. - U tome je problem.
Moramo verovati jedan drugom.
- Ti glumiš kao da imaš keca u rukavu. - Umišljaš stvari.
Samo ti i ja.
Daću ti priliku da me uveriš.
Imam neke fotografije za tebe.
Pogledaj.
Hoćemo li se prisetiti ovih tvojih starih prijatelja?
Hristovo oružje na mojim grudima
u znaku krsta.
Oslobodi me, Bože, od neprijatelja, vidljivih i nevidljivih.
Svemoćni Oče, budi moj štit.
Mudrosti Sinovljeva, nauči me.
Ljubavi Duha, prosvetli mene, Jiržija Arveda Smihovskog.
I mene, Feliksa de la Kamaru.
I mene, Nikolaja Aleksejeviča Muhina.
I mene, Františeka Kabelaka.
A ovo?
I mene, Emanuela Felmera.
Ne bi ga prepoznao. Ali i dalje ima glup izraz lica.
Ovaj zadatak biće test. Da znam da ti mogu verovati.
- Ne možeš to tražiti od mene. - A zašto, ako smem znati?
On ništa nije uradio.
Jednom si mi rekao da od određene tačke znanja
nadilazimo granice dobra i zla. Sećaš se? -Zapamtio si to?
Pokušavam da vidim šta čini savršeno svedočenje.
Najbolje je kad optuženici uvere sami sebe.
Kad ih uveriš da je to u njihovom interesu.
Ali, iza toga stoji drugi tip, sačinjen od stotina malih stvari.
Ne proizlazi iz istine, već iz preciznosti.
Iz detalja koji se mogu dokazati.
Hteo bih da pokušam s tim. Takvo nešto moglo bi biti korisno.
Nikad mi ništa nije značio.
Onda to i dokaži.
Ništa ne znam o njemu.
Možeš smisliti nešto što ima smisla.
Nepogrešivi đavo iz Male Strane opet svedoči.
I prima nagradu.
Iz biblioteke Jana Kefera. To je znak kvaliteta, zar ne?
Hoćeš mi je dati? Mogu li je uzeti?
- Jesi li je zaslužio? - Daj da je dotaknem.
- Od tebe zavisi kada ćeš je dobiti. - Daj da je barem pomirišem.
Stari papir tako lepo miriše. Čak bolje i od najboljeg vina.
- Želiš je, zar ne? - Molim te.
Samo da je dotaknem.
Obrati pažnju onda. Slušaš li me?
Nema ničeg lakšeg. Pristani to da uradiš i onda to uradi.
- Šta je? Jesi li bolestan? - Nemoj me opet slati tamo.
Ne traži od mene da to uradim.
- Jesi li nešto uzeo? -Obećaj mi. - Koliko si uzeo? -Nećeš mi oprostiti?
- Smiri se. - Ne idem opet tamo!
Razumeš li?
Ubiće me.
Doktore?
- Šta se dogodilo? - I ti si to video?
Ne znam šta sam video. Šta je to bilo?
Astralni fluid.
Otkriveni genije.
Jesi li razgovarao sa đavolom?
- Ne znam je li to bio đavo. -Nego? - Ponudio mi je razmenu. -Kakvu?
Obećao mi je šta god želim.
- A šta je tražio zauzvrat? - Dušu.
Običnu, ljudsku dušu.
- Tvoju dušu? - Ko bi hteo moju dušu?
Moram da izdam prijatelja.
U ime Isusa, sina Božjega, našeg Gospoda,
snagom Duha svetoga, ja, Jirži Arved Smihovski,
dozivam vas, četiri kralja sveta.
Kralja Uriensa sa zapada, kralja Pajmona s istoka,
kralja Egina s meridijana, kralja Amajmona sa zapada.
Kralja Samaela... Tebe, Azazela, vojvodu od vetra.
- Vojvodu od vode... -Dosta. -Spavajte! - Znate kako će se ovo završiti.
Imate li dozvolu za egzorcizam? -Ne budite blesavi. -Ovde prežive ludaci.
Pre nego što egzorcista zapazi prisustvo đavola,
fokusira se na mentalno zdravlje. Ali, to znate.
Ovde je zabranjeno egzorcistima.
Usavršili ste to tokom godina.
Koja je bolja dijagnoza? Opsednutost ili ludost?
Postoji i treća opcija.
Razum i rasuđivanje.
Niste videli Boga, a oslanjate se na njega.
Ali sam ja video đavola.
Kome da verujem. Vama ili sebi?
I vi volite štampani papir, monsinjore?
Kao da dirate tela anđela u najtajnijim pukotinama kože.
- Znate šta je ovo. - Molite li se ikad za Jevreje?
To će im možda uskoro biti potrebno.
Dižite se. Ustajanje!
Idemo!
- Šta radite, doktore? - Koja je ono bila buka sinoć?
I mi smo samo ljudi. Kolegi je žena bolesna, jako je loše.
- Vilda, molim te. - Vidite? Ima mnogo problema.
A vi mu ne date ni da spava. I njegovi živci imaju granice.
Podneo je prigovor protiv vas. A ja ga stvarno ne mogu kriviti.
Bili ste zabavni. Od vas su se čak mogle i naučiti neke stvari.
Upravo tako.
Idemo. -Nije nam drago što ovo radimo. -Pokret.
- Cinkarićeš, kurvo? - Molim? -Zakašljao sam se.
- Hoćeš bolovanje? - Vrati se poslu i zaveži.
- Uzmi kantu. - I idemo.
Dobro jutro, doktore.
Žao mi je, ali, moramo na sud.
Znate li gde sam bio sinoć? Je li se neko zamenio sa mnom?
Mislim da je on nosio uniformu.
Doručkujte. Moramo da idemo.
A da ne idemo danas tamo?
Jeste li počeli da čitate Kafku?
Pokušavam.
Čuvari zatvora...
U toj knjizi...
Zar vas ne podsećaju na nekog?
Možda kada pročitate... još malo.
Šta mislite o meni?
Da priče u novinama nisu istinite.
- Pročitali ste nešto o meni? - Ne verujem nijednu reč.
Je li moguće...
Je li moguće da ima nešto više...
Nešto više...
Nešto više između nas,
Vlastik?
Kako to mislite?
Je li Plaček tražio da se pravite da ste zaljubljeni? -Zašto mislite?
Kad je Bert Valden glumio ljubavnika, stvarno je bio zaljubljen.
Ali vi kada se pravite da vas ja zanimam, beznadežan ste amater.
- Ne možete da uđete u ulogu. - Čini vam se.
Pitate se kako neko poput mene može da radi za tajnu službu, zar ne?
- Nisam znao za to. - Tako je lakše.
Svi ljudi lažu, Vlastik.
Ali samo retki lažu toliko dobro da im stvarno poveruješ.
- Mislite na mene? - Imate taj osećaj?
Ni ja nisam izuzetak. I ja lažem.
Možda bolje od drugih.
Ponekad je pamćenje prokletstvo.
Čovek lako može poludeti.
Znaš da ja i vaš šef imamo poseban odnos.
- Mi samo igramo igru. - Rekao vam je za mene?
Ponudio mi je divnog piona u zamenu.
Ali, zašto vam je rekao da je rekao meni?
Ali ja ne kažem da mi je on to rekao.
Kao prvo, moramo se smiriti.
Ne smemo preterati. To bi moglo biti opasno.
"Živeti za dan jedino je bitno
za život u potpunom miru
i ne poželi ništa više."
Budistički tekst.
Ponavljanje ovih reči pretvara ih u mantre.
Mogu zaustaviti um.
Nisam hteo da vas lažem.
Da barem možemo da radimo samo ono što želimo.
Hoćemo li?
Recite nam sve što znate o optuženom.
Mogu svedočiti...
...da je u vreme Protektorata
optuženi često dolazio u kancelariju u kojoj sam radio.
Skupljao je informacije i prenosio ih.
Mnogi Česi optuženi su zbog njega. Informisao je za nagradu.
Infiltrirao se u okultne krugove i išao sa češkim hermetičarima.
Inkriminisao je ljude! Stavljen je u ćeliju dr Kefera kao doušnik.
I on je zaslužan za njegovu smrt.
Inkriminisao je Karla Vajnfurtera, koji je umro od upale pluća.
Svi su stradali zbog njega.
Nedostaju li ti kamere i reflektori?
Nema problema. Srediću ih za sledeći put.
Obećao si mi nešto. Želim knjigu.
- Dobićeš je. - Koliko ću još dugo čekati?
Poslaću Vlastika po tebe ujutro.
Odradio si svoj deo dogovora. Sada si naš.
Ona osoba na ročištu juče...
Bio je vaših godina kada smo se upoznali.
- Bio vam je sličan. - Zašto mi to govorite?
Da razumete zašto vas je Plaček odabrao.
Hteli ste da poverujem da sam perverznjak, ali, normalan sam!
Svi smo mi, na neki način, perverznjaci. I ti.
Samo na drukčiji način.
Opirala se.
Smihovski.
Radovao sam se ovome.
Jesam li vas iznenadio? Šta je? Dođite, sedite.
- Već smo bili ovde. - Molim? -Ovo se već...
Ovo se već dogodilo, zar ne?
Duboko udahnite. Brzo će vas proći.
Dobro, nije identično... -Zaključujem da vam nedostaje Plaček?
Sjajno glumite.
Obojica. Koliko se puta ovo već dogodilo?
A sad - veliko finale!
Ali, ponavljanje pokreće pamćenje.
Sa svakom reprizom sve je bolje i bolje.
Štepane!
- Hajde, pokaži se. - Ne trudite se.
Mislim da je napokon tamo gde je uvek i pripadao.
Znate li šta je deža vi?
Sjajno funkcioniše.
Slažem se.
Onda, gde je?
U pritvoru. Čekaju ga zvanične optužbe, suđenje, zatvor.
Ko zna? Drugi će odlučiti.
Ne smemo zaboraviti da se ovo već jedanput dogodilo.
Jeste li poludeli?
Vremena i ljudi se menjaju, ali radnja ostaje ista.
Ovo je performans. Moraš poštovati pravila.
Izlazi, Štepane! Izađi!
Čuješ li me? Sve se ovo već odigralo.
Hoću da znam sve. Zašto je toliko opsednut time? Šta hoće?
- Ne znam, stvarno. - Šta traži u svim onim knjigama?
To su samo religijski tekstovi, Kabala, alhemijske formule.
Kako to da je sada takav snob?
Porodica mu je bogata.
Čuo sam da ga je otac razbaštinio. Negde nabavlja novac.
Je li moguće da uzima mito?
Govorite! Hoćete da umrete za njega?
- On samo želi knjige. - Kažu da je beskrupulozni iznuđivač.
Prisiljava li ljude?
Treba samo da klimnete.
Nisam to više mogao da podnesem.
Sinoć sam u pozorištu gledao Berta Valdena.
Njegovi faustovski monolozi su kolosalni.
Bio bih te poveo, ali je bilo samo za arijevce.
Kasnije smo otišli na piće i pala nam je na pamet ova ideja.
Da si se samo video kako si izgledao.
Nikad mi to nije oprostio.
Kakva okrutna šala.
Sada dobija svoje nazad.
Njegov orman je viši, tim je veći, a vreme mu je na raspolaganju.
Svi odgovaramo za svoja dela.
Znate li šta mi najviše nedostaje?
Divljenje društva.
I miris opijuma.
Ne smete se predati.
U jednoj praškoj vinariji imali su kristalne lustere.
Suzice od sečenog stakla su visile.
Ja bih ih krao.
Obesio bih ih kod kuće na lampu poput nekakvih trofeja.
To nije bilo samo od vina, naravno.
Moja sestra je pokušala da me urazumi.
Jedne noći me je čekala.
Pronašla je moju staru vojnu uniformu u ormanu i obukla je.
Sivu kao štuka.
Nosio sam je pre mobilizacije za Italiju.
Front nije bio za mene.
Dezertirao sam posle nekoliko dana i sakrio se u manastir u Pizi.
Vaša braća su dobro pazila na mene.
Znate li čija sam prvo bio kurva?
Čiji sam šupak lizao?
Iznenadila me je.
Sedela je za mojom pisaćom mašinom
s praznim papirom ispred sebe i hemijskom u ruci.
Mislio sam da me je moja prošlost napokon dohvatila.
Vremena su uzela danak svima.
Svima.
- Nikad nije prekasno... - Nećete od mene napraviti mučenika.
I vi ste krivi.
Stalno mi ponavljate da sam đavolje delo.
Morao sam da mučim samog sebe zbog toga.
Da se pokajem.
Da priznam da sam najgori od najgorih.
Ili da krivim svet.
I pronađem svog boga.
Onoga suprotnog vašem, naravno.
Onoga koji me prihvata.
Koji me ne osuđuje.
Preostaje vam samo jedan put.
Poniznost. -Ne možete mi osporiti pravo da biram, nakon svega.
1939. Gestapo mi je rekao da ću kao špijun ići u logor smrti.
Kopao sam sopstveni grob u parku tokom oslobođenja.
Do tog trenutka nikad u životu nisam držao kramp.
Ali, kad vam neko preti puškom, možete izvesti čuda.
Bilo je kao na streljani.
Bez mojih prijatelja, to bi bio i moj kraj.
U maju su rekli da će me obesiti. To je dosta za... -Dosta žaljenja!
To vam ovde neće pomoći.
Dobro znate šta ste uradili.
Tražićete oproštaj.
Mora da ste imali razlog za učenje u semeništu.
Mora da vam je ostalo barem malo vere.
Hajde.
Pokušajte da je pronađete.
Vratite se na početak.
Jeste li poludeli?
Zašto bih?
Je li to uopšte moguće?
Znate li koliko je ljudi obešeno zbog mene?
49.
Poslednji mi je bio prijatelj.
Shvatate li?
Nedostaje mi samo još jedna osoba do 50.
Koga da da đavolu kako bi mi se ispunila želja?
Blagosloven bio dan, noć, sat
kad je naš Gospod, Isus Hrist, rođen od Device Marije.
U ime Oca, Sina i Duha svetoga. Amin.
Blagoslovi mene i moje saradnike, Sveta Device Marijo.
Amin.
Idemo!
Opet se srećemo, Smihovski.
Možda se pitate zašto sam došao skroz ovamo.
Razlog je jednostavan.
Sedite. Razgovarajmo u miru.
- Možda mogu učiniti nešto za vas. - Zašto biste to uradili?
Šta kažete na lepši zatvor?
Mogu vam srediti više poseta.
Možda kutiju cigareta.
Cigarete.
Konjak.
A šta je s apartmanom u hotelu "Esplanada"?
Vi ste me poslali ovamo.
Dobro stojite kod nadzornika. Opet vredno upirete prst na druge.
Pokušavaju da me ubiju.
A to vas iznenađuje?
Mnogi bi voleli da vide kako vas vešaju.
Niste uopšte sklopili mnogo prijateljstava.
Da li biste verovali da vas se mnogo ljudi još boji?
Boje se da ćemo vas naglo izvući.
Opet vam trebam?
Šta je ovog puta?
Nisam očekivao da ćete biti ovoliko otporni.
- Plaček je na odlasku. - On vas je poslao kod mene?
Pa, on je oduvek bio pametniji od vas dvojice.
Ne verujete da vam je prijatelj gotov?
Ne biste ga prepoznali. Sad je očajan.
U samici je i piše molbe u kojima se izvinjava.
Ko vas plaća? Za koga radite?
I od vas, u neku ruku, zavisi kako će on završiti.
- Imate dva nedovršena posla. - A da?
On ne igra svoju ulogu?
Recite svojim naredbodavcima da nemaju šanse protiv njega.
Upozorili su me da ste poludeli.
Prisiliti nekoga na priznanje nije toliko lako, zar ne?
Za to je ipak potrebno neko umeće.
Samo u Rusiji ljudi dobrovoljno priznaju
poput operskih pevača koji na pozornici pevaju ariju.
Plaček je gotov. -Baš. Da li biste vi bili ovde da je to toliko lako?
Sve imam ovde.
Jedan sam od najbolje informisanih ljudi u državi.
Moje su ruke radile sa dokumentima o kojima vi niste ni sanjali.
A kakvo je vaše pamćenje?
Nikako da naučite.
Držim vas u šaci. Samo treba da je stegnem. -Vremena se menjaju.
Uče se svedočenju kao da je matematika.
Niko ne poznaje te metode bolje od Plačeka.
Ja sam kriv jer od početka mog rada
u Sekretarijatu Centralnog komiteta Komunističke partije
u Tajnoj službi... -Olakšao sam radnje angloameričkih, jugoslovenskih
i drugih neprijateljskih špijunskih agencija koje su poslate ovamo.
Zataškavao sam aktivnosti trockista, cionista,
buržujskih nacionalista i ostalih neprijateljskih grupa.
- Ja sam poremetio aparat... - Tajne službe uz pomoć drugih...
Tako što sam imenovao nepoverljive ljude... -Na vodeće pozicije...
- I ljude nesposobne za borbu... - Protiv neprijatelja Republike.
Poremećaj u radu olakšan je i mojim korišćenjem stranih metoda...
Koje sam naučio od oficira Gestapoa.
Suzbijao sam i tajne aktivnosti Partije.
Koliko će vam trebati da to sve zapamtite?
Ti, jadno stvorenje.
- Zaboravili su da te obese. - Oprezno.
To ne ide tako. Važno je ostati u svojoj ulozi.
Ti još nisi video pravi zatvor.
Sledeći ćete ga vi videti.
Ne morate brinuti za mene. Ja i dalje znam i više nego dovoljno.
Jednog dana odabaraću svoj zatvor. Ali vam možda mogu pomoći.
Imate nešto što ja želim. Sećate se? Knjigu...
Ali, ako ste je uništili, prepustiću vas vašim drugovima.
Čuvari! Čuvari!
Ustaj!
Zenek.
Gde krijete svoje molitve?
Ne znam o čemu pričate.
Krije li sveštenik nešto, doktore?
Vi niste vernik.
Ne otežavajte nam posao.
Danas ste bili pravi prijatelj. Nikad vam to neću zaboraviti.
Hvala.
Vi previše verujete ljudima, oče.
Šta da sam im rekao za vaše blago?
Možda su se samo pravili.
- Šta biste vi imali od toga? - Zadobio bih vaše poverenje.
Zašto biste mi ovo rekli? -Jer znam da vam nije važno da li znate ili ne.
Zašto mi ne date da nađem barem tračak dobrote u vama?
Mnogi vas traže ovih dana, doktore. Svi su ludi za vama.
Gde ćemo? -Samo pravo. Moramo vam nešto dati. Paket iz Praga.
- Čini se da im je jako stalo do vas. - To je samo više posla za mene.
Je li reč o knjizi?
Dobri stari znatiželjni dr Smihovski.
Neka to ostane iznenađenje.
Smihovski.
Jesam li vas iznenadio? Šta je?
Dođite, sedite.
Već smo bili ovde.
Ovo se već dogodilo, zar ne?
Naravno, nije identično,
ali tajming vam je savršen.
Nisam više mogao da izdržim.
Arvede!
Ovo je kraj!
Pobedio si. Izdržao si. Nisi dao da te slomimo.
Izvoli.
Dovoljno si dugo čekao.
"Hau Ath Zael Tetragrammaton..."
Dozivam vas Jehovom, Mashilijeom, Adonaijem.
Dozivam vas, četiri kralja sveta.
Kralja Uriensa s istoka,
kralja Paimona sa zapada,
kralja Egina s meridijana,
kralja Amajmona s juga.
Tebe, Samaela, kralja vatre.
Tebe, Azazela, vojvodu od vetra.
Tebe, Azazela, vojvodu od vode.
Sve stvorene od četiri elementa i one vama svojstvene
najsvetijim od svetih imena!
"Ja sam onaj koji jeste!"
Brojem Keter Eljona.
Redom Hajot Ha Kodeša.
Sferom Primum Mobile Rašid Ha Gilgulima.
Vojvodom Metatronom.
Jodom Tetragramatonom i brojem Hohmaha...
Šta to radiš?
Pišem pismo za front.
Kome?
Mojoj sestri, naravno.
Zar ga ne pišeš sebi?
Ona ga očekuje. Verovatno je zabrinuta za mene.
Misliš?
A ko misliš da sam ja?
- Ti nisi ovde. - Ali ja jesam ovde, Arved.
Onda si samo utvara.
Dvojnik.
Možda sam sa druge vremenske linije. Iz budućnosti.
- Gledaš u prošlost. - Ili ti gledaš u budućnost.
- Prestani. - Čega se bojiš?
- Tebe. - Sebe?
- Jesi li pijan? - Da, i to.
Zašto to nastavljaš da radiš?
Valjda sam preterao.
- Kako mu je? - Loše. Ali mu mogu pomoći.
Čuvajte to za nekog korisnijeg. Ona nije važna. -Neka ostane ovako.
Obavezujem vas da dođete, po Mihaelu!
Zovem vas da dođete u moj krug i uradite šta od vas tražim!
Ja sam prvi koji vas zove sigurno kao i sam Amen.
"Valla, Baphiare, Magot,
Phaebe, Baphia, Dujam.
Adonai, Rafael, Šadai, Vagoth,
Amat feliciter Barach."
Dođite! Dođite!
"Rafael beoti Oseth sabathos Agla, hinos Rex Amon,
latte, sabathos hoc kata paladis."
Dođite! Dođite!
Obavezujem vas s imenima Adonaj, Agla,
Jeošua, Marguel, Gratijel,
Elibat, Tetragramaton, Magot...
Bez zahteva!
Gde je Smihovski? Šta to znači?
Kako se ovo dogodilo? Ko je izdao naređenje?
Treba nam Smihovski! Oživite ga!
- Pripremite se za njegov prebačaj. - Prekasno je. -Ko ga je hteo?
Naređenje je došlo s vrha.
Idioti... Sve ću vas strpati iza rešetaka!
Nikad nisam video nešto ovakvo.
DR JIRŽI ARVED SMIHOVSKI UMRO JE 22. JANUARA 1951.
GROBLJE NA KOME JE SAHRANJEN JE ZATVORENO, A TELO JE IZGUBLJENO
MEDIATRANSLATIONS