Downloaded from YTS.MX
СПЕЦІАЛЬНИЙ ВИПУСК КОМЕДІЇ NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
КЛУБ COMEDY CELLAR
У нас був золотистий ретривер.
Як вам відомо, я не расист,
але всі знають, що це білий собака.
Не беріть у цьому участі.
Секс-повідомлення для людини з дислексією — проблема.
Я зустрічався з переконаною феміністкою.
ВІДЕО ЗНЯТЕ У ГРУДНІ 2021 Р. У COMEDY CELLAR, НЬЮ-ЙОРК
Ми писали секс-СМС. Я хотів її збудити, але й показати, що я союзник.
Якось вона написала: «Як ти збираєшся мене трахати?»
А я: «За рівну зарплату».
ГЛЯДАЧІ НЕ ЗНАЛИ ПРО ЗЙОМКИ
Дуже вам дякую.
Привітайте Філа Ганлі.
О, так.
Я вже казав, що Філ — чудовий комік,
саме тому я завжди кажу,
що, прийшовши в Comedy Cellar,
ви не пошкодуєте, бо на вас там завжди чекають сюрпризи.
Леді й джентльмени, привітайте Азіза Ансарі.
Дякую.
Дякую вам.
Не може бути!
Ого. Дякую.
Оце так.
Люблю такі виступи.
Ви не знали, що я прийду, і не знали, що робитиму.
Я можу жахливо виступити за десять хвилин і піти додому,
не засмучуючись з цього приводу.
Це все одно непогано, так?
Так!
Я люблю виступати в театрах,
але іноді хочеться, як замолоду, позмагатися з курячими крильцями.
Я радий бути тут. Радий повернутися в Нью-Йорк.
Я більше тут не живу. Я живу в Лондоні.
Так, мені там подобається, але я радий повернутися в Нью-Йорк.
Тут мене люблять. Іноді навіть занадто.
Кілька днів тому я пішов у ресторан, там була черга,
перевіряли COVID-сертифікати.
Я підійшов, а охоронець каже:
«Усе гаразд, Азізе. Проходь».
А я: «Ні.
Перевірте мій сертифікат.
Я ж не збираюся на вечерю з Кайрі Ірвінґом і Нікі Мінаж.
Я маю десять секунд. Будь ласка».
Ми всі сидимо поруч.
Ви показували COVID-сертифікати, так?
Або фальшиві COVID-сертифікати, які легко придбати.
Хто їх намалював?
Краще зверніться до команди, що робила «Монополію» для «МакДональдза».
Ці картки краще захищені.
З голограмами. Команда, яку найняв «МакДональдз»,
постаралася намалювати картки для «Монополії» як слід.
А команда дизайнерів COVID-сертифікатів: «Білий папір, чорні рядки.
Думаю, цього досить, Джиме».
Теоретично, ми всі вакциновані, так?
Зараз вакциновані 96% лікарів,
а ті, хто досі не хоче вакцинуватися,
схожі на білих з дредами.
Напевне, хтось вважає це доброю думкою,
але скоро вони почнуть задихатися.
У Лондоні я отримав одну дозу AstraZeneca.
Потім я приїхав у Лос-Анджелес,
подзвонив лікарю і спитав: «Можна зробити Johnson & Johnson?»
Він каже: «Так, і ти будеш повністю вакцинований».
Я зробив Johnson & Johnson, а недавно ще й бустер.
Вакциною Pfizer.
У мені багато що намішано.
Я схожий на пісню DJ Khaled, на божевільну суміш.
«Ще раз».
Люди постійно скаржаться на антивакцинаторів.
Як там того футболіста? Аарон Роджерс. Так.
Що ви про нього думаєте?
-Пішов він. -Пішов він.
Його всі ненавидять: «Він ідіот!»
Але заспокойтеся.
Він футболіст.
Він прочитав кілька статей, почав сумніватися, спробував розібратися.
Невже вас дивує, що він дійшов неправильного висновку?
Ви справді думали, що він розбереться?
Ви думали, що Фаучі скаже:
«Мені щойно дзвонив Аарон Роджерс?»
Бідолаха.
Ми ніби знову у школі
і сміємося з квотербека за те, що він завалив тест із природничих наук.
«Ти дурень, Аароне.
Ти зовсім нічого не знаєш. Ти бовдур».
Його на роботі б'ють по голові.
Не судіть його суворо.
Хоча він збрехав, так?
Його спитали: «Ти вакцинований?» А він: «Я…
Я імунізований. Я…
Лікар дав мені порошків від Jamba Juice, і я…»
Але на деяких інтерв'ю він поводився зарозуміло.
Удавав, що мислить критично.
О ні.
Він скористався науковим методом?
«Питання: мені треба вакцинуватися? Гіпотеза: мабуть, ні.
Збір даних: послухати подкасти і спитати в лікарів-шарлатанів.
Висновок: нізащо».
Але я не вважаю його ідіотом.
Я не вважаю його, Нікі Мінаж та інших ідіотами.
Я цього не казатиму.
Я просто думаю, що вони застрягли в іншому алгоритмі, ніж ви.
Розумієте, про що я?
Якщо ви називаєте їх ідіотами, ви застрягли у своєму алгоритмі.
Я знаю все, що ви скажете.
«Вони дурні. Вони приймають ліки для коней».
Теоретично, люди можуть приймати ці ліки.
Так, немає доказів, що вони допомагають від COVID,
але якщо сказати, що вони приймають конячі ліки,
це відштовхує їх ще більше.
Я не знаю.
Мабуть, треба виявити хоч трохи емпатії.
Кожен з нас живе у своєму світі.
Треба знову вчитися говорити одне з одним,
незважаючи на те, що нас розділяє. Я не знаю, як це зробити.
Може, кілька днів подивитися те, що дивляться вони.
Побачити, що там.
Але не захоплюйтеся.
Бо через тиждень ви скажете: «Фаучі — педофіл».
Я просто кажу, що теперішня стратегія — соромити людей, не допомагає.
Бачили відео, де соромлять антивакцинаторів?
Беруть їхні твіти й таке інше. Усі ці відео однакові.
Там показані твіти типу: «COVID — це обман. Я не ношу маску.
До біса обмеження. Відчиніть усе.
О боже, у мене знайшли COVID. Я в лікарні».
А потім кузен пише: «Він помер».
А автор відео…
Так, це допоможе.
Знаєте, мій дядько не вакцинувався й помер.
Це було дуже сумно.
Батько говорив з ним перед цим, благав вакцинуватися,
а він не захотів.
Дуже сумно. У тата багато братів і сестер.
Я говорив з тіткою, вона каже: «Не віриться, що один із нас помер».
Її слова розбили мені серце.
Вона думала, що цьому можна було запобігти.
Я не вважаю дядька ідіотом.
По-моєму, він постраждав
від сучасної культури, де інформаційні потоки повністю спотворені.
Згадайте найбільші світові компанії.
Вони заробляють гроші на інформації.
А люди заробляють гроші на дезінформації.
От чому існує скептицизм. Бо на ньому заробляють.
Зазвичай люди не ставляться скептично до медиків.
Згадайте всі жахливі речі, які ви робили за порадою лікаря.
І ви не ставили питань.
Подивіться на Ice Cube. Ice Cube не хоче вакцинуватися.
Він планував знятися у фільмі «Oh Hell No»,
який ми, на жаль, не побачимо.
Для цього треба було вакцинуватися, а він був проти.
Але знаєте, що дивно?
За кілька місяців до пандемії Ice Cube зробив колоноскопію.
Знаєте, що таке колоноскопія?
Ice Cube пішов до лікаря.
Лікар сказав: «У тебе проблеми з кишечником,
треба зробити колоноскопію».
Він спитав: «Що це таке?»
А йому кажуть: «Сідай, Ice Cube.
Тобі треба випити три літри рідини
і викакати все, що у тебе в животі.
Прочистити систему.
Наступного дня ми під наркозом
заштовхаємо тобі в дупу гумовий шланг
з камерою на кінці,
яка зніматиме кілька годин те,
що в тебе там діється, потім ми візьмемо аналізи
і розбудимо тебе, коли закінчимо».
А він сказав:
«Добре, якщо треба».
Він не казав тієї дурні, що каже тепер.
Він не казав: «Я не розумію науку».
Він не казав: «Моя дупа — мої правила». Ні.
Він лежав під наркозом, а поруч були чотири незнайомці.
Вони такі: «У нас проблеми».
А він: «Ти зможеш, постарайся».
І це тривало кілька годин. Годин!
Що вони там робили? Знімали міні-серіал?
Місце дії другого сезону «Ферзевого гамбіту» — товста кишка Ice Cube?
Не знаю, чи робив Ice Cube колоноскопію,
але…
йому…
Йому більше як 45 років. Мабуть, робив.
Скрінінгову колоноскопію, перевірку на рак товстої кишки.
Тож, надіюся, я не помилився у своєму жарті.
Добре те,
що після локдауну люди почали захищати свої інтереси.
Вони оцінили свою роботу і приватне життя
і сказали: «Якщо ви не будете платити більше
і давати бонуси, ми звільнимося».
А компанії: «Ну добре, звільняйтеся.
Ми візьмемо інших людей, які працюють гірше,
і світ стане трохи паскудніший».
Саме це й сталося, так?
Усюди стало паскудніше.
Люди більше не ходять спокійно по вулиці.
Усі бігають, типу: «Це мій перший день на роботі!»
Навіть тут сьогодні стало паскудніше.
Людей не вистачає. Розумієте?
Усе стало трохи паскудніше, і ми цього заслуговуємо,
бо не цінували тих людей.
Вони важко працювали, не отримували гідної зарплати
і досі її не отримують, а ми думали, що так і треба.
Звісно, їх обманюють.
Ми всі знаємо, що їх обманюють.
Подумайте: як можна продавати чизбургер за 99 центів?
Як це можливо? Якби я дав вам 99 центів і сказав:
«Зробіть мені чизбургер», — що ви зробили б?
Обманюють усіх, від працівника м'ясокомбінату
до продавця чизбургерів.
І тепер нам довелося визнати,
що некваліфікованих робітників не буває.
Якщо ви прийшли в закусочну «Вендіз» і все там працює як треба,
значить, робітники там кваліфіковані,
бо тепер
до кожного морозива у подарунок дають наґетси.
Я підтримую тих, хто страйкує.
Авжеж.
Надіюся, їх повернуть і добре платитимуть,
бо те, що діється навколо, — кошмар.
Хтось із вас недавно був у «Чіпотле» в Пенсильванії?
Це щось страшне. Здається, що «Чіпотле» хворіє на COVID.
Ти заходиш, два чуваки такі…
«Дай горох!»
Ти підходиш до стійки і просиш додати ґуакамоле.
А тобі кажуть: «Ґуакамоле немає.
У нас мало авокадо, а кухар, що готував ґуакамоле, звільнився,
тепер він заробляє 50 000 $ на рік, знімаючи відео про ґуакамоле в ТікТоці».
Іноді мені здається, що я не досяг успіху.
Не в стендапі, а взагалі.
Я щодня дивлюся новини,
бачу статті про те, як знаменитості продають свої компанії,
не пов'язані з їхнім профілем діяльності, за сотні мільйонів доларів.
Я цим не займаюся. У мене немає ні напою,
ні косметики з догляду за шкірою.
Догляд за шкірою? Це я міг би запросто.
Я індієць. У мене добра шкіра. Я легко можу обдурити білих.
«Це кокосова олія із селища моєї прабабусі.
Завдяки їй моя шкіра сяє».
Усі мої друзі з індустрії розваг намагаються урвати собі шматок.
Ніхто не хоче записати «The Chronic».
Усі хочуть зробити навушники Beats by Dre.
Бачили інтерв'ю Дрейка?
Його питають: «Дрейк, як справи з новим альбомом?»
«З моїм альбомом? Як щодо моєї мережі клінік?
Так, я відкриваю клініки OVO по всій країні.
У нас медсестри у формі OVO, у нас найкращі лікарі».
Ось пісня про цих лікарів…
Я дивлюся на тебе…
Тобто я нормальний комік, але жахливий бізнесмен.
Я тут зараз безплатно. Кевін Гарт не виступав би безплатно.
Якби тут був Кевін,
він, мабуть, презентував би свою нову газонокосарку абощо.
«Я співпрацюю з "Джон Дір",
і щоразу, як ви стрижете газон,
з'являється голограма мого стендап-виступу
з назвою "Я незрівнянний Кевін Гарт,
я розповідаю жарти, поки ти стрижеш траву"».
Я не осуджую тих людей. Просто це не для мене.
Пам'ятаю, колись мені здавалося, що я забагато працюю.
Я почувався перевантаженим. Зустрівши на вечірці Френка Оушена,
я спитав: «Френку, як тобі це вдається?
Ти не даєш інтерв'ю, мало гастролюєш
і випускаєш альбоми, коли справді хочеш.
У чому таємниця?»
А він відповів: «Ну,
я заробляю менше, і мене це влаштовує».
Я такий: «О чорт.
Кажеш, заробляти менше?
Я про це не думав».
Але насправді думав.
І досі думаю. Я мало працюю.
Я роблю тільки те, що люблю.
А Френк…
Френк запустив лінійку коштовностей, тож не знаю.
Мабуть, передумав.
«О чорт, мені надто подобається заробляти менше».
Востаннє я був у Нью-Йорку перед виборами.
Було цікаво. Відчувалася енергія.
Усі казали: «Треба щось робити!
Треба зупинити Трампа і врятувати планету!
Зробімо все, що можемо!»
Потім Трамп програв, усі зраділи: «Ми змогли!
Зробімо світ кращим!»
Я повернувся через два роки, тут і досі хріново.
Ми просто відписалися від його Твіттера. От і все.
Ми менше його бачимо. Розумієте?
Я не кажу, що Джо Байден такий самий.
Не звинувачуйте мене. Я його розумію. Інфраструктура і все інше.
Я просто питаю: що сталося з нами? Де вся та енергія?
Чому ми не можемо скористатися нею тепер?
Чому ми не згуртуємося, щоб допомогти людям після COVID?
Або переміщеним особам?
Цього ніхто не робить.
Люди лише шкодують, що не вклали більше грошей у криптовалюту.
«Маттіасе, ідеш сьогодні на вечірку?
Буде презентація нового проєкту
Тревіса Скотта із "Сітібанком" і печивом Chips Ahoy,
там продаватиметься лімітований мерч Chips Ahoy
від молодих дизайнерів,
можна купити лімітовану сумку-шопер
і лімітовану футболку
від нових екологічних брендів повсякденного одягу,
удома перетворити сумку на невзаємозамінний токен,
токен працюватиме, і все екологічно».
Знаєте, що гірше за Трампа?
Усі ми разом, людство.
Якщо подивитися на нас здалеку, ми погані люди, так?
Що ми бачимо? Ми бачимо 30 людей, так?
У 20 людей усе гаразд, а десять кажуть:
«У нас немає чистої води та їжі. Ми в біді».
Інші 20 людей кажуть:
«Ви так далеко живете. Чого ви хочете від нас?
Ви не з нашої спільноти.
Тобто я вас чую,
але я замовив їжу по телефону шість хвилин тому,
а її досі не привезли, отже…
Я теж голодний.
У мене теж є проблеми. Кілька днів тому я виправ підковдру.
І намагаюся запихати в неї ковдру. Ви колись таке робили?
Ви колись, засунувши ковдру в підковдру, бачили, що ґудзики з іншого боку,
тож підковдру треба вивернути і почати все спочатку». Перспектива.
Страшно подумати,
скільки страждань і бідності
ми не помічаємо, бо чого очі не бачать, того серцю не жаль.
Навіть у нашій країні.
Бездомні й таке інше — цю проблему легко владнати.
Знаєте, чому я це знаю?
Бо два роки тому
люди в багатих країнах почали помирати від таємничої хвороби.
І що ми зробили?
Влаштували локдаун на два роки!
Кожен з нас цілими днями сидів удома.
Ми навіть на роботу не ходили.
«Не ходіть на роботу! Ми вам щотижня надсилатимемо гроші!»
«А якщо це триватиме довго?»
«Ми надсилатимемо вам гроші щотижня».
«А якщо це буде півроку, рік?»
«Ми надсилатимемо вам гроші! Просто сидіть удома!»
«У вас так багато грошей?» «Так! Просто сидіть удома!»
От скільки в нас грошей.
Зараз біля входу стоїть тип зі стаканчиком і просить долар.
У нас багато грошей. Ми просто не хочемо йому дати.
Чому ми не хочемо розв'язати ці проблеми?
По-перше, нас це не стосується, по-друге,
це не дасть нам контенту.
Нам потрібен контент.
Чому всіх так зачіпав Трамп?
Він випускав контент.
Кажіть про того чоловіка що хочете, але контент був чудовий.
У перший день він заявив: «Ненавиджу мексиканців». Я такий: «О чорт.
Це значно краще за промови Обами».
Тобто це жахливо, але це чарує.
Тому я не розумію людей, що кажуть: «До біса Джо Байдена».
Я питаю: «Чому? Його ніхто не бачить».
Чому він вас бісить? Де контент?
Те, як він ледь не впав? Про що ви взагалі?
Ви ненавидите Камалу Гарріс? Я її навіть не бачив.
Я так радів, що вона індіанка.
Про біґфута є більше відео, ніж про Камалу Гарріс.
Ця жінка…
Я ніколи її не бачив.
Вона показалася на початку
і сказала: «Ми перемогли, Джо!» І потім зникла.
Вона зникла, як мама «Принца з Беверлі-Гіллз».
Потрібен контент.
Якщо у вас немає контенту, у вас немає інтернету.
Якщо немає інтернету, немає культури.
А культура зумовлює наші дії.
Те, що я кажу, нуднувато.
У нашій системі це не спрацює, так? Наприклад:
«Якщо зробити каналізацію у всіх країнах, що розвиваються…
У світі й досі існує багато потогінних фабрик, і якщо…
Тімоті Шаламе кинув бульбашковий чай у якогось азіата у Вашинґтон-сквер-парку».
«Стоп, що?
Чому він це зробив?
Він не любить азіатів?
А чому він п'є бульбашковий чай? Це азіатський напій.
Що в тих желатинових кульках у бульбашковому чаї?
У мене стільки питань».
Через день Шаламе робить заяву.
«Заявляю моїм фанатам і всім іншим: я не хотів кидати бульбашковий чай.
Я гуляв у парку й послизнувся,
чай випав у мене з рук
і влучив бідоласі в обличчя.
Я не хотів образити його, будь-кого з азіатів чи інших людей.
Вибачте, будь ласка».
«Я знав, що він хороший».
Через два дні з'являється відео Шаламе.
Він не послизнувся.
Він замахнувся, цілячись у того хлопця.
«Якого біса? Бачили цей кліп?» «Він просто ненормальний.
Повірити не можу».
«Бачили сьогоднішню статтю?» «Що?»
«Вийшла ще одна стаття». «І що там?»
«Здається, це був не Шаламе, а якийсь інший гіпстер.
Це фейк, щоб підставити Шаламе».
«Серйозно?» «Так!»
«Він усе-таки зніметься в "Дюні-2"?» «Не знаю». «Що робити?»
«Стежити за цим і говорити про це ще два тижні,
хоча нас це не стосується».
Ми такі.
Ми живемо у тредах коментарів
уже десять років.
Ми потрапили в петлю: кілька тижнів ми говоримо про одне,
потім переходимо до іншого,
витрачаючи енергію на те, що все одно забудеться.
Тому мені дивно чути від людей:
«Вакцина вживить мені мікрочіп і перетворить на робота».
Невже ви не розумієте, що нас уже надурили?
Невже ми станемо ще більше схожі на роботів?
Невже ви не знаєте, хто що про що скаже?
Нас уже давно обдурили,
бо компанії, що заробляють гроші, думають на 40, 50 кроків наперед.
Вони хитріші, ніж ми думаємо.
Наприклад Китай не каже:
«Ми працюємо над технологією розпізнавання облич, дайте ваші обличчя».
Бо всі скажуть: «Оце вже ні, Китаю.
Я не дам своє обличчя. Моє обличчя — це мої права».
Але Китай цього не просить.
Китай каже: «Хочете побачити, як ви виглядатимете, коли постарієте?»
«Я коли постарію?
Так! Що для цього треба?» «Дай нам своє обличчя».
«О, круто. Беріть моє обличчя!»
Поаплодуйте, якщо ви забагато сидите в телефоні чи в інтернеті.
Поаплодуйте, якщо це так.
Я теж аплодую. Майже всі аплодують.
Я вас розумію.
Хтось з вас намагався обмежити час, проведений з телефоном чи в інтернеті?
Підніміть руки, якщо ви себе якось обмежували.
-Що ви зробили, міс? -Поставила часове обмеження.
Ви поставили часове обмеження, знаю цей спосіб. З'являється
невеличке повідомлення: «Ви використали денний ліміт».
А ви: «Та ну тебе! Я зайнятий!»
Це не допомагає. Що ви ще робили?
Підніміть руки, якщо ви робили щось інше. Що ви зробили, сер?
Видалив Інстаграм.
Видалили Інстаграм. Я теж це зробив.
Сім років тому я видалив з телефона всі застосунки.
Тобто сторінки в мене ще є, але їх веде якась жінка.
Але мені це знайомо. Розумієте?
Я вже давно про це думаю,
я зробив усе те, про що ви казали,
я заходив усе далі й далі,
і сьогодні мені нарешті стало краще.
Знаєте, що мені довелося зробити? Купити телефон-розкладачку.
Розкладачка — це трохи занадто, але я скажу вам от що.
Тепер я належу сам собі.
Я можу ясно мислити. Можу піти, куди хочу.
Треба тільки написати детальну інструкцію, перш ніж вийти з дому.
Іноді буває важко.
На ньому неможливо нічого зробити.
Я можу тільки дзвонити й писати СМС, а якщо я пишу СМС,
треба одразу перейти до суті, бо це довго.
Я користуюся Т9.
Мені довелося відмовитися від цього, бо було вже занадто.
Пам'ятаю, одного разу… Мабуть, з вами теж таке було.
Я говорив з мамою по телефону,
тоді в мене ще був смартфон, я говорив з нею по гучному зв'язку.
Потім я почав читати щось в інтернеті,
а вона спитала: «Що ти робиш?
Ти мене слухаєш? Ти щось читаєш?»
Я сказав: «Так».
А вона: «Що ти читаєш?»
А я:
«Десять речей, без яких не може жити Шон Пол».
Вона каже: «Що? Я твоя мама.
Я з тобою говорю. Це невиховано».
«Розповісти тобі про ті речі?»
На тому тижні я зайшов у свою квартиру розібрати коробки
і знайшов стару відеокасету із записом мого виступу 20-річної давнини,
коли я лише почав займатися стендапом.
Хлопець з Нью-Йоркського університету зняв про мене документалку, вийшло круто.
Я сидів у кімнаті гуртожитку, писав жарти у блокноті,
потім на університетському автобусі приїхав у Вашинґтон-сквер-парк,
пройшов через парк до Макдуґал-стріт,
спустився отими сходами і вийшов на цю сцену.
Саме сюди.
Тут я вперше в житті виступив зі стендапом.
І я зрозумів: «Сьогодні я робив те ж саме».
Я сидів у себе у квартирі, писав жарти.
Прийшов пішки сюди, спустився у підвал і сказав менеджеру:
«Я тут».
Що там у мене з часом?
Чоловік показує мені «закругляйся», тож я…
Вони хочуть ще!
Якщо ви справді хочете ще,
у мене немає інших друзів, а я повинен приводити трьох людей щотижня.
Мене звати Азіз. Повертайтеся… Коли? Через тиждень?
На тому тижні скажіть, що ви хочете побачити Азіза.