Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Huippuvuoret
on syrjäinen saariryhmä napapiirillä.
Se on jääkarhujen paratiisi.
Siellä on kuvattu eräs kaikkien aikojen kunnianhimoisimmista jääkarhuelokuvista.
Disneynature on koonnut
eräät maailman parhaat elokuvaajat ja oppaat
tallentamaan tämän arvoituksellisen ja ikonisen eläimen elämää.
Yli kolme vuotta kuvannut tiimi
kulki tuhansia kilometrejä etsiessään karhuja,
selviytyi miinus 40 asteen pakkasista...
Jos ei ole työskennellyt näissä olosuhteissa,
on vaikea kuvitella, kuinka vaikeaa se on.
...ja testasi kestävyyttään äärirajoille.
Täällä työskentelyn haasteet kasvavat vuosi vuodelta.
Tämä on nopeimmin lämpenevä paikka koko planeetalla.
Kun Huippuvuorten maisema sulaa, miten karhut ja miehistö
sopeutuvat maailmaan, joka menettää jäänsä?
Huippuvuorten saariryhmä on koskematonta erämaata.
Se on arktisten villieläinten elintärkeä lisääntymisalue.
Kun olin teini-ikäinen, näin unta Huippuvuorista.
Minulle se on runollisin ympäristö maan päällä.
Se on niin erilaista kuin mikään muu.
On jättimäiset jäätiköt...
ROLF STEINMANN KUVAAJA
...valtavat alueet lunta ja jäätä.
Se on kuin satumaailma.
Voi oikein tuntea, että tämä on jääkarhun valtakunta.
Huippuvuoret sijaitsevat
kaukana pohjoisessa, Jäämerellä, Norjan ja pohjoisnavan puolivälissä.
Valtameri Huippuvuorten ympärillä jäätyy joka talvi
muodostaen laajoja merijäälauttoja.
Se on täydellinen alusta 300 jääkarhulle, jotka asuvat täällä.
Karhujen kuvaamisessa on monia haasteita.
Ensin karhut täytyy löytää...
OSKAR STRØM KENTTÄLOGISTIIKAN JOHTO
...massiiviselta alueelta, ja se täytyy tehdä turvallisesti.
Etsimme merijäätä, joka on tarpeeksi paksua turvalliseen toimintaan.
Olemme täysin riippuvaisia hyvästä merijäästä,
jotta voimme löytää ja kuvata karhuja.
Planeetan pohjoisimmassa kaupungissa
tiimi on suunnitellut kaksi vuotta täydellistä arktista kuvausleiriä.
Jep. Kaikki hyvin.
Tämä on vähän erikoista,
koska kukaan ei ole koskaan yrittänyt mitään tällaista aiemmin.
Yritämme olla ulkona koko kauden ajan.
Me olemme ulkona vähintään kolme, neljä kuukautta.
Siksi meidän on rakennettava tämä massiivinen leiri,
jota olemme rakentaneet ja suunnitelleet vuoden ajan.
Siellä tarvitaan kaikkea.
Tarvitsemme kaikki laitteet, majoitusta 10 hengelle.
Tarvitsemme suihkut, wc:t, ihan kaiken.
Kun olemme siellä, meidän ei tarvitse palata kaupunkiin.
Ei tarvita lisää ihmisiä, ruokaa, polttoainetta tai vettä tai mitään.
Se tarkoittaa myös, että ympäristövaikutuksia on vähemmän.
Toivottavasti voimme
vain olla siellä koko kauden ajan.
Leiri on täydellisesti suunniteltu,
mutta sen vienti karhujen elinympäristöön on valtava logistinen operaatio.
Jotta pääsemme sinne, meillä on raskaat kelkat.
JASON ROBERTS LOGISTIIKKAJOHTAJA
Ne vedetään joko puskutraktorilla tai rinnekoneella.
Noissa voimme istua hyvin eristettyinä.
Ne ovat ympäristöystävällisiä parakkeja,
koska kun käytämme telttaa, käytämme tosi paljon polttoainetta
pysyäksemme lämpiminä, koska eristysominaisuudet ovat niin huonot.
Näissä asumme lämpimässä, suhteellisen mukavasti ja turvassa.
Ja turvassa jääkarhuilta.
Jatkakaa. Jatkakaa.
HELMIKUU
Vuosien suunnittelun jälkeen lähdön hetki on vihdoin käsillä.
Koko Huippuvuorten alueella
on vain 40 kilometriä tietä, joten asfaltti loppuu pian.
Erämaassa jääjuna kulkee yli 100 kilometrin matkan
uskomattoman haastavassa maastossa.
Näyttää siltä, että olemme menossa kohti reitin hankalampaa osaa,
missä alkaa olla hieman kosteampaa.
Jäätiköltä tulee vielä paljon vettä,
joten tämä tulee olemaan
hieman hankalampi kuin muut alueet.
Aika näyttää.
Aika pian pahin tapahtuu.
Tämä ei ole pieni ongelma, se on itse asiassa suuri ongelma.
Meillä on 50 tonnia laitteita jumissa vedessä jopa puoli metriä syvällä.
On myönnettävä, että tämä on luultavasti ollut elämäni pahin yö.
Tuskin koskaan on ollut niin huonoa yötä.
Pakkasta on miinus 25 astetta.
Mitä kauemmin kelkat ovat loskassa,
sitä todennäköisemmin ne jäätyvät kiinni.
Voi viedä viikkoja saada nämä pois.
Annetaan niiden jäätyä, haetaan moottorisaha, sahataan jää ja semmoista.
Elämän ei ole tarkoitus olla helppoa.
Ehdottomasti ei ainakaan jääkarhufilmin teko.
Jäätyminen alkaa, ja kello tikittää.
Jäätä on tullut tällä välin senttikaupalla.
Kun hinausajoneuvo on kuivalla maalla,
erittäin pitkä köysi kiinnitetään takaisin kelkkaan.
Nyt tai ei koskaan.
No niin, liikkuu.
Se oli ihme. En odottanut sitä.
Viimeinen kelkka on vedetty pois jäästä.
Takaisin reitillään kulkeva jääjuna jatkaa läpi uuden arktisen yön.
Kymmenen pitkän päivän kuluttua
he lopulta saapuvat määränpäähänsä.
Viimeinkin täällä.
Mikä päivä, vai mitä?
Tämä on miehistön koti seuraavien kolmen kuukauden ajan.
Oskar on varmistanut, että heillä on kaikki tarvittava.
Tämä näyttää hyvältä.
Onpa paljon keksejä.
Paljon keksejä.
Kontit suojaavat miehistöä nälkäisiltä karhuilta, jotka vaeltavat jäällä.
Niissä on kaikki, mitä tiimit tarvitsevat.
Tämä on minun pieni linnani.
Joten...
Joidenkin mielestä täällä ei ehkä ole paljon tilaa,
mutta minulle tämä on paljon.
On mukava sänky.
Minulle erittäin tärkeä kirjakokoelmani on täällä,
ja sitten tavaraa, jota tarvitaan selviytymiseen.
Luulen, että se on lämmin. mikä on tärkeintä
kylmien päivien jälkeen, ja kaikki muu on ylellisyyttä.
Olen erittäin onnellinen siitä, mitä minulla on täällä.
Tämä on meidän kylpyhuoneemme.
Jokainen saa ottaa lyhyen suihkun kerran viikossa.
Ja tämä on taikakäymälämme. Se todella polttaa kaiken.
Jätämme tänne vain tuhkaa.
Se on melko ympäristöystävällistä.
Mitä muuta sitä tarvitaan kuin puhtautta ja onnellisuutta.
Kontit tarjoavat täydellisen tukikohdan.
Jääkarhut kattavat satojen kilometrien alueen.
Siispä miehistön on tehtävä sama.
Oletko valmis?
Tiimiopas Oskar on toiminut tässä ympäristössä 15 vuoden ajan,
ja hänen kokemuksensa on tärkeää miehistö turvassa pysymiselle.
He seikkailevat eräällä planeettamme syrjäisimmistä alueista.
Nyt ajamme ylös noin 600 - 700 metriä.
Kutsumme tätä pöytävuoreksi.
Menemme katsomaan, näemmekö jääkarhuja.
He suuntaavat ylös paremman näkymän saavuttamiseksi.
Mutta kun he alkavat kiivetä, lumi syvenee syvenemistään.
Kunnes lopulta he juuttuvat kiinni.
Yksi, kaksi, kolme.
Oskar on silti yhä vakuuttunut, että he pääsevät läpi.
Toinen oppaamme juuttui,
joten luulen, ettemme pääse lumen läpi.
On etsittävä toinen reitti.
-Miltä tuntuu epäonnistua? -En ole vielä epäonnistunut.
Yritän vielä kerran.
Voitto!
Kun reitti on selvitetty eikä Oskarin ylpeyskään saanut kolausta...
Jes!
...tiimi on palannut reitilleen.
Mutta karhuja ei näkynyt.
Oskar ottaa yhteyden tiedustelijoihin merijäällä.
Jonathan. Jonathan, Oskar.
Missä olette?
Olemme etsimässä Deepersteinillaa ja olemme löytäneet jääkarhun.
Okei. Onko se yksin?
Joo, yksi jääkarhu, ainakin siltä näyttää.
Kuitti. Okei, mennään.
Jääkarhujen tarkkailu on erilaista kuin mikään muu,
koska suurimman osan ajasta
edessä on valtava jääalue.
Sitten etsit
pienen pieniä kellertäviä pisteitä tässä maisemassa.
Koska jääkarhut ovat hieman kellertäviä,
ne saattaa huomata tässä maisemassa.
En näe karhua.
Mikään ei vastaa jääkarhun kohtaamista.
Tunnet sen. Se on maagista.
Minusta tuntuu, että minulla on melko syvä yhteys jääkarhuihin.
Olen tarpeeksi suurellinen sanoakseni, että jääkarhu on henkieläimeni.
Ne ovat ainutlaatuisia.
Ne elävät tässä erämaassa, jäällä,
ja ne selviävät.
Kun katsot jääkarhuja merijäällä,
tiedät, että tämä on heidän oikea ympäristönsä.
Ne ovat sopeutuneet niin täydellisesti...
RAGNHEID SKOGSETH MERITIETEILIJÄ, HUIPPUVUORTEN YLIOPISTO
...merijäälle, ne elävät ja metsästävät siellä.
On vain hämmästyttävää katsella niitä.
Kertoakseen koko tarinan joukkue on asettanut tavoitteekseen
jääkarhuelokuvien Graalin maljan.
Vaikein asia, kun kyse on jääkarhuelokuvan teosta,
on kuvata emoa ja pentua.
Siis alle vuotiasta.
Se tarkoittaa, että ne ovat syntyneet talvella pienessä luolassa.
Ja tietenkin nämä pienet pennut ovat uskomattoman haavoittuvia.
Emon ja alle vuotiaan pennun kuvaaminen on lähes mahdotonta.
MAALISKUU
Nyt on kevät.
Emot ja uudet pennut nousevat luolistaan
ensimmäistä kertaa.
Tiimin mahdollisuudet kuvata niitä ovat käsillä.
Mutta ensin on löydettävä luola.
Kun katsomme vuorelle,
etsimme joko hyvin pientä reikää,
tai voi olla, kun luola on auki,
että pienen reiän ympärillä on paljon jälkiä.
Kun emo työntää aukon auki,
hänellä on oltava pennut mukana oppimassa, miten liikkua ja säilyttää tasapaino
luolan ulkopuolella ennen kuin emo voi viedä ne merijäälle.
Kyse on vain olemisesta oikeassa paikassa oikeaan aikaan.
Luolan löytäminen on kuin etsisi neulaa heinäsuovasta.
Tiimi soittaa apua.
Helikopterissa on huipputekninen kamerajärjestelmä.
ERIKA TIRÉN KUVAAJA
Pidetään tämä korkeus jonkin aikaa, ja sitten voimme
nousta vähitellen vuoren yli kun pääsemme lähemmäksi sitä.
-Todella mukavaa, Erika. -Joo.
Menemme rannikkoa pitkin ja etsimme jääkarhun luolia.
Miehistömme on leiriytynyt tuonne.
-Siinä se on, Erika. -Jep.
Näyttää erittäin mukavalta.
Ilmasta voi etsiä laajaa aluetta epävieraanvaraisessa erämaassa.
Katson näiltä harjanteilta merkkejä luolista.
Tekniikka tuo nopeasti tuloksia.
Karhun jäljet kulkevat luolasta.
Kun naaraskarhu laittaa ensimmäisen kerran päänsä ulos ja rikkoo pinnan,
se on vain musta aukko, sitä on vaikea nähdä.
Mutta kun se alkaa käydä ulkona pentujen kanssa,
lumessa näkyvä kuvio on kuin hämähäkinverkko.
Jäljet johtavat pois luolasta, joten emo ja pennut
ovat varmaan jo lähteneet.
Tärkein aika vuodesta jääkarhuille
on kevät tai alkukesä,
koska silloin ne keräävät suurimman osan rasvavarannostaan.
Naaras saattaa olla luolassa...
JON AARS JÄÄKARHUTUTKIJA
...yli puoli vuotta syömättä
ja samalla imettää pentuja.
Kun ne lähtevät luolasta maalis-huhtikuussa,
emolle on tärkeää löytää jotain syötävää pian,
koska sen täytyy pystyä tuottamaan maitoa pennuille, jotta ne selviytyisivät.
Kaikki tiimin löytämät luolat ovat jo tyhjiä.
Mutta pian se löytää perheen, joka on liikkeellä.
Kun emo tulee ulos luolasta pentuineen,
se on erittäin nälkäinen.
Ensimmäinen asia, jonka se tekee, on kävellä suoraan alas merijäälle
ja yrittää löytää ruokaa.
Jos menetämme mahdollisuuden kuvata niitä vuoristossa,
missä niillä on luolat, meidän on muutettava taktiikkaa.
Meidän on nopeasti päästävä merijäälle ja etsittävä perheitä,
jotka ovat jo tulleet jäälle.
HUHTIKUU
Emo ja pennut katoavat nopeasti laajaan maisemaan.
Mutta se ei häiritse Rolfia.
Olen arktinen tyyppi.
Rakastan kylmää. Rakastan lumen ja jään estetiikkaa.
Mutta merijää on työskentely-ympäristönä
paikka, jossa ei voi tehdä virheitä,
koska jokainen virhe voi olla tappava.
Siksi tämä on työtä, jota kaikki eivät voi tehdä.
Sinun täytyy olla sellainen tyyppi, että pystyt käsittelemään asian.
Samaan aikaan Oskar on innokas hyödyntämään uutta laitetta.
Okei. Voimmeko lähteä?
Tämä mittatilaustyötä oleva kuvausajoneuvo on tehty UTV-mönkijän runkoon.
Erityisen kamerajärjestelmän ansiosta Erika voi kuvata liikkuvaa kuvaa
ilman töyssyjen vaikutusta.
Ja kattaa suuret etäisyydet kuvaamisen aikana.
Ympärillä on paljon hylkeitä.
Hyvä merkki karhujen löytämisen kannalta.
Hylkeet ovat parasta ruokaa,
erityisesti rasva eli hylkeen ulompi kerros.
Lähikuukausina, loppukeväästä ja alkukesästä,
jääkarhujen pöytä on katettu hylkeillä,
ja ne kasvattavat rasvavarastoja.
Niiden kyky käyttää hylkeenrasvaa
oman kehon rasvan tuottamiseen on uskomaton, ja se onkin parasta ruokaa.
Niiden täytyy syödä hylje viikossa.
Hylkeiden on murrettava merijää hengittämistä varten,
ja siksi niillä on jäässä hengitysreikiä.
Yksi karhun tekniikoista
on vain mennä ja löytää se hengitysreikä.
Sitten ne jäävät tuon hengitysreiän luo
täysin paikallaan, ääntäkään päästämättä, ja odottavat vain.
Karhu voi seistä siinä 15 tuntia putkeen
raajaansakaan liikuttamatta.
Hylje ei nimittäin tule ulos,
jos se kuulee mitään liikettä jään päällä.
On tehokkaampaa vain istua paikallaan ja odottaa, että hylje tulee luo,
käyttämättä yhtään energiaa.
Ne voivat periaatteessa maata aukolla ja nukkua
ja toivoa, ettei hylje ponnahda ulos reiästä
ja että ne heräävät tarpeeksi nopeasti
nappaamaan sen.
Mutta merijää on hyvin vaihteleva ympäristö työskentelyyn.
Se on paikka, jossa pysymme
ja jossa työskentelemme joka päivä.
Mutta se ei aina tarkoita, että jää on samanlainen joka päivä.
Ihana ajoneuvomme on
syvällä lumessa ja vedessä, emmekä pääse pois.
Taidamme olla jumissa jään päälle tulleessa vedessä.
Tämän alapuolella on taas paksua jäätä, mutta tässä on paljon vettä.
Ja sitten taas runsaasti lunta.
Olen innokas näkemään, miten pääsemme pois täältä.
Kello on yksi aamuyöllä, ennen kuin apu lopulta saapuu.
Nopeus, jollaa olosuhteet voivat muuttua täällä,
on aina tehnyt tästä vaikean työpaikan.
Muutoksista on tulossa rajumpia kuin koskaan ennen.
Huippuvuorten keskilämpötila on nyt neljä astetta lämpimämpi
kuin 50 vuotta sitten.
Täällä Huippuvuorilla olemme nähneet,
että tuulikuviot tai sääjärjestelmät ovat muuttuneet.
Sillä on valtava vaikutus ilmamassoihin,
jotka kulkevat Huippuvuorten yli.
Se muuttaa lämpötilan täällä täysin tai hyvin dramaattisesti
hyvin lyhyessä ajassa.
Muutos voi olla 30 astetta vain muutamassa päivässä.
Tunnen itseni hieman tyhmäksi tänään,
koska pyysin lähettämään kaikki nämä superlämpimät Canada Goose -vaatteet,
ja täällä onkin hyvin lämmin.
On lämpimin päivä sitten tänne saapumisemme.
Viime viikolla oli miinus 35 astetta,
enkä tiedä, paljonko pakkasta on nyt, mutta luultavasti
vain pari astetta.
Valo on täysin tasainen. Tuskin näkee, mihin on menossa.
Ja kun lunta alkaa tuiskuttaa,
huonosta näkyvyydestä tulee Rolfille ongelma.
En tiedä, mitä pääsemme kuvaamaan.
Täällä on koko ajan maitomainen sää.
Meillä pääse karhujen luo.
Ympäristö on täysin epäjohdonmukainen,
se muuttuu koko ajan, eikä suinkaan parempaan suuntaan.
Tarvitsemme kylmempiä lämpötiloja.
Kylmemmällä säällä näemme enemmän sinistä, kirkasta taivasta
ja on parempi, vakaa sää.
Työskentely jääkarhujen kanssa on täydellistä tunteiden vuoristorataa,
koska se on niin vaikeaa.
Mutta siitä selviytyy,
sillä kun työskentelee jääkarhujen kanssa,
tietää aina, että ihmeitä voi tapahtua.
Meillä oli raportteja parista karhusta lähellä meitä.
Ja me todella löysimme ne.
Ongelma on, että he nukkuvat niin paljon.
Totuus on, etteivät jääkarhut ole aina niin hauskoja.
Elokuvanteko voi olla aika hidasta.
Se muutti asentoa.
Saitko sen, kun se liikutti päätään
asennosta toiseen?
Rolf ei koskaan kyllästy.
Tämä on hänestä kaikkein jännittävintä.
Lopulta kärsivällisyys palkitaan.
Ilmakuvaaja Florian Ledoux
lähettää droonin ylös ainutlaatuista kuvakulmaa varten.
Valo on hämmästyttävä.
Keskiyön aurinko on punaista koko yön.
Se on melko vaikuttavaa.
Sitä arktisessa alueessa on hienoa.
Tästä hetkestä kesän loppuun asti aurinko ei laske lainkaan.
Tämän 24 tunnin päivänvalon ansiosta voi kuvata ympäri vuorokauden.
Jokainen jääkarhu on yksilö.
Koskaan ei tiedä, mitä tapahtuu.
Mutta jos karhuja on kaksi, se on täydellistä jännitystä.
Katsokaa.
Nämä kaksi kaveria rakastavat toisiaan.
He ovat löytäneet täydellisen uima-altaan ja vain juoksevat ympäriinsä liukuen.
Niillä on hauskaa.
Ne vain leikkivät ja rikkovat jäätä.
Tämä näyttää upealta.
Toinen karhuista on itse asiassa uimassa jään alla,
toinen karhu on jään päällä
ja yrittää iskeä jäätä kohdasta, jossa toinen on.
Ihan naurettavaa.
Saada olla täällä, todistaa tätä. Olemme planeetan onnekkaimpia ihmisiä.
En ole koskaan nähnyt kahta karhua noin onnellisina yhdessä.
Noin.
Ne yrittävät nousta seisomaan takajaloilleen ja painia,
mutta takajalat eivät pidä.
Hetken kauneudessa
olisi helppo unohtaa, että nämä ovat vaarallisia saalistajia.
Kun kuvataan jääkarhuja, on pysyttävä turvassa.
Kameramiehenä haluat päästä mahdollisimman lähelle,
ja joskus tuntuu, että ne katsovat meitä saaliina.
Rolf. Rolf, tule takaisin.
Karhu on aina nopeampi kuin me.
Ainoa tapa työskennellä turvallisesti karhujen kanssa
on pystyä pakenemaan nopeasti,
jos ne päättävät tulla liian lähelle.
Onneksi nopeaa poistumista ei nyt tarvita.
Nämä karhut ovat kiinnostuneempia toisistaan kuin kuvausryhmästä.
Seuraavien kahden viikon ajan Rolf ja Oskar seuraavat naaraskarhua.
Pian se on muodostanut erityisen siteen vanhemman, isomman uroksen kanssa.
Minun on myönnettävä, että minusta jääkarhut ovat todella romanttisia.
Ne ottavat aikansa, ovat hitaita,
ne näyttävät tutustuvan toisiinsa, askel askeleelta.
Minusta se on kaunista tarkkailtavaa.
Havaitsimme juuri,
että uutta jääkarhujen sukupolvea ollaan tekemässä,
mikä on mielestäni upea uutinen.
Se uskomaton näky saatiin purkkiin.
Nyt on aika lisätä ponnisteluja
löytää emo ja nuoret pennut merijäältä.
Se on sujunut todella hyvin.
Olemme kilometrin päässä merijäästä.
Jääkarhu on jäätikön edessä.
Upeat olosuhteet.
Mutta valitettavasti ajoneuvomme on hajonnut.
Ilman osia tämä nykyaikaisen tekniikan riemuvoitto on hyödytön.
Onneksi Oskarilla on vielä yksi vempain valmiina.
80-luvun sotilasajoneuvo tunnetaan nimellä Bandvagn eli BV.
Joka päivä pelkkiä ongelmia.
Ei muuta kuin ongelmia.
Kun mönkijä hinataan takaisin leiriin, Bandvagn palaa
uudeksi kuvausvälineeksi ylennettynä.
Okei. Totuuden hetki.
Katsotaan siis nyt, toimiiko tämä.
Ja se toimii.
Kamerat ovat taas kuvausvalmiudessa.
BV painaa yli viisi tonnia täyteen kuormattuna.
Otamme riskin.
Ajamme tällä jäällä.
-Se on raskas ajoneuvo. -Siihen liittyy aina riski.
-Ota rauhallisesti. -Minä vain hyppään kyydistä sitten.
Muista tämä stressijuttu.
Mönkijä jäällä, Bandvagn jäällä.
-Voit aina käyttää stressipalloa. -Kiitos.
Tässä koneessa ei ole paljon jalkatilaa.
Kuin lentäisi halpalentoyhtiöllä.
Pahaa kahvia, ei jalkatilaa.
Et ole varma, saavutko määränpäähän turvallisesti.
Korkeat lämpötilat ovat alkaneet sulattaa merijäätä,
joten tiimin on alettava seurata huolellisesti jään paksuutta.
Jää on hieman ohuempaa kuin aiemmin.
Se on nyt 60 ja 70 senttimetrin väliltä.
Se näyttää silti melko turvalliselta.
Mutta miehistö on edelleen hermostunut.
Vähän outo tunne, koska jos ajaisimme veteen jään päällä,
keula painuisi alas.
-Pidätkö tästä, Erika? -En todellakaan.
Riskinotto kannattaa, kun he havaitsevat perheen.
Pysähdytähän tähän hetkeksi. Antaa heidän vähän tottua meihin.
Täällä on siis karhuperhe. Emo ja kaksi pentua.
Niiden koko kertoo niiden olevan erauspentuja,
noin 1,5-vuotiaita.
Ne ovat päättäneet tulla luoksemme ja tarkista meidät.
Ne ovat paljon luottavaisempia kuin tänä vuonna syntyneet pennut olisivat.
Pennut ovat edelleen riippuvaisia emosta,
koska on niin paljon opittavaa täällä selviämisestä.
Olen todella huolissani siitä, että ne suuntaavat väärään suuntaan.
Tämä johtuu siitä, että emme voi mennä minne haluamme tällä ajoneuvolla.
Meidän on oltava kiinteällä jäällä
ja meillä täytyy olla hyvät jääolosuhteet, lumiset olosuhteet.
Lopeta tuo. Saat minut pelkäämään.
Käskit minua olemaan rento, koska se saa sinut hermostumaan,
joten nyt teen parhaani ollakseni rento,
-jotta en olisi... -Hermostunut.
...hermostunut.
Olosuhteet muuttuvat koko ajan kosteammiksi.
En usko, että pitäisi mennä kauemmas.
Voisimme yhtä hyvin lopettaa.
Vietämme paljon aikaa täällä.
Ajan mittaan näkee, kuinka jää muuttuu.
Ja kun istut täällä, näet isojen lohkareiden irtoavan
ja katoavan avomerelle.
Työskentelyalueemme on kaventunut
jo ehkä 60-70 %.
Rajoituksia on enemmän, ja käytössämme on pienempiä alueita,
joilla voimme työskennellä.
Olemme huomanneet merijääpeitteen paksuudessa Huippuvuorilla sellaisia
muutoksia, että jääpeite tulee myöhemmin talvella,
ja se myös sulaa aikaisemmin keväällä.
Kesäkausi on tavallaan pidempi,
kun merijäätä ei ole, ja merijääkausi on lyhentynyt.
Tutkittava laji on jo sinällään vaikea.
Ja nyt, joka vuosi, se vaikeutuu entisestään
vain siksi, että maailma napa-alueilla muuttuu niin nopeasti.
Olen juuri ladannut viimeisimmän sääennusteen,
ja näyttää siltä, että saamme kohta 20 metriä sekunnissa puhaltavaa tuulta.
Säästä tulee todella, todella huono.
Miehistö herää myrskytuuleen, ja näkyvyys lähes nolla.
Tämä on erittäin turhauttavaa, koska haluamme vain
on jäällä, tehdä työtä ja jatkaa elokuvan tekemistä.
Mutta tällä hetkellä on liian tuulista, liian myrskyistä töiden tekemiseen.
On erittäin tärkeää tarinamme kannalta, että löydämme emot pentuineen.
On pystyttävä etsimään valtavalta alueelta
ja tekemään tiedustelua vuorilla ja merijäällä.
Tämä sää tulee todella huonoon aikaan.
Miehistö työskentelee kovasti pitääkseen oviaukot puhtaina lumesta
ja väylät auki konttien välissä.
Se on loputon tarina. Lunta, lunta, lunta.
Heidän pitää myös kerätä lunta sulatettavaksi leirin käyttöön.
Neljäkymmentä kelkallista päivässä.
Lumi sulatetaan tässä sähkölaatikossa,
ja sitten vesi menee parin suodattimen läpi
makean veden säiliöön asti,
ja niin meillä on pesualtaat ja astianpesukoneet
ja suihkut ja kaikki.
Asuminen leirillä on mukavaa,
mutta täällä ei ole paljon tekemistä.
Kun olet siellä kuukausia,
joskus pitää päästellä paineita.
On erilaisia tapoja tehdä se.
-Kisa alkaa. -Pää alas.
-Saanko käyttää käsiä? -Et saa.
Uusi maailmanennätys!
Odottamiseen kyllästynyt
miehistö lähtee etsimään karhuja.
Mutta on silti uskomattoman vaikeaa nähdä mitään.
Ja yhtä vaikeaa on liikkua.
Kun miehistö pääsee korkealle, pahimmat pelot toteutuvat.
Näemme rannikolle, ja näkymä on aika kamala.
Viikon myrskyjen jälkeen jää on täysin murtunut.
Emme edes tiedä, miten enää toimia tuollaisella jäällä.
Kohonneet lämpötilat olivat ohentuneet ja heikentäneet merijäätä,
joten myrskytuuli ja aallot tuhosivat sen täysin.
Jos vertaamme tätä päivää aikaan 50 tai 100 vuotta sitten, ansastajien aikaan,
jääolosuhteet ovat täysin erilaiset.
Heillä oli puolitoista metriä, kaksi metriä jäätä
tässä samassa vuonossa,
joten jäähän nämä myrskyt eivät olisi vaikuttaneet ollenkaan.
Se, mitä teemme täällä, todella todistaa
massiivista muutosta ympäristössä.
On vasta huhtikuu.
Mutta merijään kadotessa miehistön on jätettävä talvileiri
kuusi viikkoa suunniteltua aikaisemmin.
Jos olen rehellinen, en haluaisi lähteä täältä.
Mutta emme löytäneet pentuja, ja meidän on siirryttävä eteenpäin,
meidän on löydettävä...
Yritämme löytää ne toisesta paikasta.
On aika lähteä.
Mennään.
Tiimi on suuntaamassa länteen
kohti mahdollista havaintoa tämän vuoden pennuista.
Kyseessä on 10 tunnin matka Huippuvuorten haastavassa maastossa.
Koska leirin turvallisuus on mennyttä elämää,
aivan ensin heidän täytyy löytää suojaa.
Vanha hiilikaivoskaupunki oli aikoinaan Neuvostoliiton omistama.
Pyramidenissa asui tuolloin yli 1 000 henkeä.
90-luvulla kaivostoiminta loppui ja kaikki häipyivät.
Tiimi löytää uuden tukikohdan,
mutta he eivät ole vaikuttuneita uusista naapureistaan,
kajavista.
Ainakin täällä on runsaasti lintuja.
Joo, rakastan kajavia.
Heräät viiden tunnin jälkeen. Kajava, kajava, kajava.
Pysy hereillä, pysy hereillä.
Uusi nimi niille.
Saimme vihdoin raportin,
että karhuperhe on havaittu itäisillä vuonoilla.
Meillä on aikaa etsiä ja ehkä löytää perhe,
mutta on paljon viitteitä, jotka kertovat meille,
että sinne kannattaa mennä.
Alueelle pääsee vain veneellä,
joten tiimi lastaa tavarat ja seilaa merelle.
VOI
-Tuolla on karhu. -Mitä?
Tuolla on karhu.
Missä on karhu?
Joo, näen sen. Näen sen.
Näetkö pennut oikealla?
Joo, kaksi pentua.
Viimeinkin tänä vuonna syntyneet pennut, joita on niin kovasti etsitty.
-Jep, näen ne. -Siellä ne ovat.
-Ovatko ne niitä? -Joo.
-Näet pennut, niinkö? -Joo. Tuolla.
Ne näyttävät onnellisilta.
Karhun valtavat pehmustetut jalat mahdollistavat kävelyn hauraalla jäällä.
Mutta jää ei ole tarpeeksi vahva kestämään tiimiä.
Florianin on kuvattava dronella.
Molemmat pennut.
Joo, sain ne. Okei.
Aika jännää.
Se on jäälautalla. Erittäin siistiä.
Näen sen kehon heijastuksen vedessä.
Niiden uimataito on parempi kuin luulimme.
Instituutissa meillä on tietoja, jotka ovat osoittaneet,
että ne voivat uida satoja kilometrejä lepäämättä.
Mutta pitkä uintimatka kuluttaa paljon enemmän energiaa
kuin kävely.
Jääkarhut uivat vain etutassuillaan,
ja niiden takajalat ovat suorassa.
Tämän vuoden pennuilla ei ilmeisesti ole tarpeeksi energiaa
uida niin pitkälle kuin aikuinen karhu, joten ne matkustavat takajaloilla
ja tarttuvat kynsillä emon turkkiin
ja kelluvat vanavedessä.
Mitä kauemmin ne ovat vedessä, sitä kylmempi tulee,
ja ne eivät voi viettää liikaa aikaa vedessä.
Mitä vähemmän jäätä on,
sitä suuremmat etäisyydet jäälauttojen välillä ovat,
ja pennut joutuvat olemaan vedessä paljon pidempään.
Tuo emo on varmaan taitava metsästäjä,
se on hyvin syönyt, ja sen pennut ovat hyvin aktiivisia.
Todella vaikuttavaa.
Ne näyttävät olevan erittäin hyvässä kunnossa, mikä on todella mukava nähdä.
Uskomaton ensikohtaaminen. Silti tarvittavien maakuvien saaminen
ei tule olemaan helppoa.
Nyt kysymys on yksinkertaisesti siitä, miten pääsemme heidän luokseen,
koska jää on niin haurasta.
Se on taas uusi haaste.
Tiimin pitää löytää paksumpaa jäätä.
Innokkaina partiomiehinä Rolf ja Oskar lähtevät hiihtämään.
Mutta kun he ovat poissa, emo ja pennut saapuvat takaisin Pyramideniin,
mistä drone-miehistö huomaa ne.
Pennut ovat jo täynnä luottavaista mieltä ja uteliaisuutta,
ja ne ovat olennaisia ominaisuuksia eläimelle, jonka on tutkittava
kaikki mahdolliset ravinnonlähteet selviytyäkseen.
Juuri ruoka on houkutellut ne tänne.
Vanha hylkeen ruho.
Jäljellä on vain tähteitä.
Emo on saattanut haistaa sen jopa 30 kilometrin päästä.
Uskomattoman onnekasta saada näin ainutlaatuisia ja intiimejä kuvia.
Rolf ja Oskar ovat silti kovin pettyneitä,
että eivät nähneet pentuja.
Niiden löytäminen uudelleen tulee olemaan haasteellista.
Karhumme päättivät muuttaa pois tästä vuonosta.
Nyt ne ovat alueella, jossa emme voi seurata niitä moottorikelkoilla
tai suksilla,
emmekä oikeastaan tiedä, minne he ovat menossa.
Tämä voi olla
kevään moottorikelkkakuvausten päätepiste.
KESÄKUU
Nyt jäälautoille pääse enää suuremmalla veneellä.
Se on vahvistettu kestämään jäätä.
Sen miehistö on paljon suurempi.
Sitä ohjaa taitavasti olosuhteisiin erikoistunut kapteeni.
Kuvattaessa karhuja ne täytyy löytää ensin,
ja täältä tähystyskorista
ne näkee parhaiten, koska näköalaa on 360 astetta.
Ja ottaen huomioon, että olemme keskellä merta,
ja löydämme karhut ajelehtimasta absoluuttisesti keskeltä ei mitään,
on tavallaan uskomatonta.
En tiedä, miten ne selviävät täällä, mutta ne selviävät.
Tämä voi olla paras paikka bongata karhuja,
mutta on olemassa erittäin hyvä syy, miksi kukaan muu ei ole tuolla.
Mahdollisesti merisairaalle henkilölle se ei ole mukavaa työtä.
Oksettaa kamalasti.
En ollut merisairas ennen kuin menin tähystyskoriin.
Ja nyt olen taas ihan kipeä.
Tämä on raakaa. Ihan brutaalia.
Ja nyt kun kesä on täällä, tiimi voi lisätä toisen ongelman pitkään listaansa.
Sumu on tyypillistä Huippuvuorilla.
JEFF WILSON JOHTAJA
Se on meidän päällämme. Näkyvyyttä on noin 50 metriä.
Mutta positiivista on, että viimeisten 24 tunnin aikana
olemme nähneet neljä karhua.
Asiat näyttävät siis hyvältä
sumua lukuun ottamatta.
Se tulee ja menee.
BJORNE KVERNMO ALUKSEN KAPTEENI
-Milloin se menee? -En tiedä. Jos menet nukkumaan.
Kylmä ilma lämpimän veden yläpuolella on täydellisen sumun resepti.
Vaikka sumu on aina ollut täällä ongelma,
kasvavat lämpötilat pahentavat asioita.
Olemme juuri kirjanneet, kaksi päivää sitten.
korkeimmat lämpötilat Huippuvuorilla koskaan...
TOM FORMAN KENTTÄLOGISTIIKAN JOHTO
...21,7 astetta Longyearbyenissä.
Yhä useampi kuvauspäivä menetetään kesällä sumun vuoksi
verrattuna aikaan 10 vuotta sitten,
koska lämpötilat kasvavat,
ja tuloksena on erittäin sumuisia päiviä.
Paljon sumuisempia olosuhteita muutamana vuonna, kuin mihin olemme tottuneet.
Heikentynyt näkyvyys vaikeuttaa karhujen näkemistä
ja tekee kulkemisesta vaarallisempaa.
-Cor, katso tuota jäävuorta. Katso tuota. -Siistiä.
Se ei ole sellainen asia,
joka kohti haluamme ajaa yhdeksän solmun nopeudella.
Yksi tiimimme jäsen, täysin välttämätön sellainen, on kapteeni,
koska purjehtiminen merijäässä ja tiheässä sumussa
on taito, jota kellään meistä ei ole.
Tämän täytyy olla tuttua, jotta voimme liikkua turvallisesti.
Ensimmäisen vuoden jään
saa helposti rikki tällaisella aluksella,
mutta paksumpi, monivuotinen jää, joka on todella tiivistä,
voisi pysäyttää aluksen kokonaan, mikä ei olisi hyvä juttu.
Miehistö suuntaa pohjoiseen etsimään kylmempää vettä.
Ja kolmen pitkän viikon kuluttua
he lopulta onnistuvat jättämään sumun taakseen.
Oskar tietää, mihin suunnata tähän aikaan vuodesta,
mutta hän kokee järkytyksen.
Tämä vuono on yksi pohjoisimmista vuonoista
itään Spitsbergenin saaresta.
Odottaisin, että jää olisi hyvää paljon pidempään kuin nyt.
Olemme kesäkuun alussa,
ja näemme, että jää on aivan haurasta.
Olen ollut täällä 20 vuotta,
ja normaalisti jääolosuhteet olisivat hyvät,
mutta täysin hajoavaa jäätä kesäkuun alussa... se on varsin pelottavaa.
Huippuvuoret ovat menettäneet merijäätä
yli kaksi kertaa niin nopeasti kuin muu arktinen alue.
Nyt meillä on useita kuukausia vähemmän merijäätä kuin 30 - 40 vuotta sitten.
40 vuotta sitten Huippuvuorilla oli merijäätä suurimman osan vuodesta.
Nyt enää alle kuusi kuukautta vuodesta.
Tuon ajatuksen mittakaava on vaikea tajuttava.
Perääntyvän jään takia miehistö suuntaa yhä pohjoisemmas.
Kiinteän jään etsintä on pakottanut heidät 300 kilometriä
pohjoisemmaksi kuin 40 vuosia sitten.
Kesti noin 30 tuntia tulla tänne,
mutta onnistuimme löytämään viimeisen palan kiinteää jäätä
yhdestä pohjoisen vuonoista.
Tiedämme, että jää on parempaa pidemmällä vuonossa,
mutta meidän on löydettävä perhe,
jossa on kaksi pentua. Muuten täällä on turha olla.
Aika ottaa moottorikelkat
ja Oskarin tarkistaa jään paksuus.
Saatamme mennä ensimmäisen vesikerroksen läpi,
-mutta jää on täysin kunnossa. -Joo.
On paljon huomioitavaa, kun olemme kesäjäällä.
Ensinnäkin, jää ei ole johdonmukainen.
Joissakin paikoissa sitä on 60 senttiä, joskus 20 senttimetriä,
joillakin alueilla on vain 10 senttiä.
Ja ilman lämpötila on plussan puolella.
Näillä voimakkailla tuulilla on kuin laittaisi hiustenkuivaajan jäälle.
Muutokset tämän kesän jäällä tapahtuvat nopeasti.
Jos meille tapahtuu jotain, kun olemme täällä,
ei voida tehdä mitään aluksesta käsin.
Laiva ei voi murtaa jäätä ja tulla pelastamaan.
Meidän on päästävä takaisin laivaan omilla keinoillamme.
Riskeistä huolimatta tiimi tietää,
että tämä on yksi viimeisistä lautoista, joilla voi käyttää moottorikelkkoja.
Etsimme aina jäätiköiden edestä karhuperheitä.
Mutta kartan mukaan jäätikön pitäisi olla täällä,
mutta se on jo yksi tai kaksi kilometriä tuohon suuntaan.
Joten se on vain...
On aika ilmiselvää, kuinka nopeasti jäätiköt väistyvät.
Hei, tuolla, Rolf.
Kaksi keltaista pistettä.
Toinen on isompi, toinen pienempi.
Viimein emo ja uudet pennut.
Löysimme perheen.
Perhe on tuolla moreenilla. Pienet pennut tältä talvelta.
Olemme todella innoissamme
Meillä on nyt mahdollisuus työskennellä heidän kanssaan.
Normaalisti nämä perheet ovat hyvin säikkyjä,
joten meidän on oltava erittäin kärsivällisiä.
Emon ja uusien pentujen kuvaaminen on todella vaikeaa.
Jäällä ei ole piilopaikkoja,
emo näkee sinut aina.
Mutta jos kaikki menee hyvin,
jos olet oikeassa paikassa oikeaan aikaan,
se on sanoinkuvaamatonta, mitä voit kokea.
Juuri kun Rolf saa kuvat, joiden eteen kaikki ovat tehneet niin kovasti töitä,
kaikki muuttuu.
Sumua tulossa. Se tulee nopeasti.
Se on hyvin turhauttavaa, koska tiedämme että perhe on tuolla,
jaa nyt sumu on tulossa.
Ja kun sumu tulee, se ei ole hyvä juttu.
Silloin emme näe aukkoja jäässä.
Ei ole valinnanvaraa. On pakko suunnata takaisin veneeseen
ennen kuin sumu sakeutuu, eikä matkustaminen ole enää turvallista.
Sää muuttuu huonosta kamalaan.
Alkoi sataa. Meillä on ollut melko rankkoja sateita,
mikä on muuttanut täysin jääolosuhteita.
Ajelemme ympäriinsä 30 senttimetriä vettä jään päällä.
En ole ikinä nähnyt muutosten tapahtuvan näin nopeasti.
Kaikki tämä vesi haurastuttaa jään,
ja päätimme, ettei ole turvallista olla enää jäällä.
Tämä ei ole normaalia sadetta arktisella alueella, ja se pelottaa.
Moottorikelkat ovat nyt hyödyttömiä,
ja merijää hajoaa kokonaan.
HEINÄKUU
On aika muuttaa taas suunnitelmaa.
Kävi ilmi, että karhuja löytyi kolme.
Toivottavasti tänään tulee olemaan hyvä, sumuton päivä.
Okei, kaveri.
He laskevat vesille pienen apuveneen.
Se on täydellinen navigointiin rikkoutuneiden jäälauttojen seassa.
Jännää.
Saamme toisenlaisen näkökulman tästä, olemme lähempänä pintaa,
lähempänä karhuja.
Ja menoksi.
Apuveneeseen on asennettu vakautettu kamerajärjestelmä.
JAMIE MCPHERSON KUVAAJA
Hylkeitä on paljon ympärillä,
joten miehistö alkaa toivoa, että tämä karhu on metsästämässä ruokaa.
Mutta karhu pääsee liikkumaan nopeasti ja helposti läpi rikkonaisen jään.
Miehistö ei voi, ja he jäävät pian jälkeen.
Jää alkaa paksuuntua,
ja meillä alkaa olla ongelmia jäljittää karjua. Kuuntelen.
Tom, älä mene liian lähelle. Veneen voi joutua
jäälautan päälle.
Ei, ei!
Jos he pysähtyvät, he ovat pulassa.
Olemme vihdoin saamassa Jamien hommiin.
Vakavasti puhuen, he ovat täysin jumissa.
Jatka vain työntämistä.
Se todella toimii. Hienoa työtä.
Venekunta onnistuu lopulta irtautumaan
ja huomaa taas karhun.
Okei. Tuossa on karhu.
Vida.
Anna mennä, Vida.
Onko karhu näköetäisyydellä?
Se on lautalla aivan edessämme.
Odotamme vähän
ja jätämme karhuun hyvän etäisyyden,
se saattaa olla metsällä.
Se on nähnyt tai haistanut jotain.
Jään ollessa hajalla
karhu ei voi enää istua jääreiän viereen odottamaan.
Tarvitaan toisenlaista metsästystekniikkaa.
Jääkarhut uivat usein jäälauttojen välissä,
hyppäävät ylös vedestä
napatakseen hylkeen,
mutta jääkarhuille se on vaikeaa.
Nyt kun olosuhteet ovat muuttuneet, merijäätä on usein vähemmän
ja avoimempia alueita enemmän.
Vedessä vaaniminen on entistä tärkeämpää.
Karhu ei voita hyljettä uimakilpailussa.
Hylje pääsi karkuun.
Karhu.
Tämä tekniikka perustuu varkauteen.
Aja erittäin hitaasti. Hyvä.
On todella vaikea keksiä, mistä se tulee esiin.
Uskotaan, että vain jotkut jääkarhut osaavat metsästää näin.
Tämän tekniikan hallitseminen voi olla ratkaiseva taito selviytymisen kannalta.
Merijääennuste ei ole hyvä. Luulen, että se katoaa.
Se on jo kadonnut Huippuvuorten länsipuolelta monista vuonoista,
mutta jatkuvan lämpötilan nousun myötä
merijää vähenee yhä nopeammin,
ja lopulta ei ole tarpeeksi kylmää uuden merijään muodostumiseen.
30 vuoden kuluttua voi olla todellisuutta että merijää, ainakin Huippuvuorilla,
on historiaa.
Jos merijää jatkaa kutistumista,
on todennäköistä, että jääkarhuja on merkittävästi vähemmän.
ELOKUU
Jääkarhut pakotetaan maihin aina vain aikaisemmin.
Ja siellä nämä upeat eläimet
oppivat löytämään muita ruuan lähteitä.
Jääkarhut muuttavat käytöstään. Ne voivat tehdä sen melko nopeasti.
Ne ovat uteliaita, yrittävät etsiä muita mahdollisuuksia
löytää ruokaa, jos olosuhteet muuttuvat.
Ne käyttävät enemmän aikaa maalla.
Ne ryöstävät enemmän lintujen pesiä.
Olemme nähneet paljon useammin jääkarhujen
metsästävän ja vievän poroja.
Minulla on paljon kunnioitusta karhuja ja niiden selviytymiskykyä kohtaan,
ja on erittäin mukava nähdä niiden kyvyt sopeutua.
Tämä sopeutumiskyky on todennäköisesti jääkarhun suurin vahvuus
selviytymisessä muuttuvassa ilmastossamme.
Kun Disneynaturen tiimi havaitsee traanibuffetin,
se tietää, että kannattaa virittää kamera valmiiksi.
Jääkarhuja tulee kaukaa ja laajalta alueelta
juhlapöytään.
Tarjolla on yli 100 miljoonaa kaloria ja siitä riittää monelle.
Siellä on tämä valtava kaskelotin ruho,
ja toistaiseksi täällä on ollut viisi karhua
samaan aikaan. Ne vain ahmivat ihanaa, maukasta, mätänevää lihaa.
Se on aika siistiä, kunnes joudut tuulen alapuolelle.
Mutta joo, on ollut huikea aamu.
Karhujen kanssa on hienoa, että on tämä valaan ruho,
koska nyt ne ovat niin hyvin syöneitä,
että ruokaa ei tarvitse enää etsiä,
joten ne ovat vuorovaikutuksessa muiden karhujen kanssa tavalla,
joka ei ole aggressiivinen.
Suuri osa isommista, vanhemmista uroksista vain nukkuu ja sietää toisiaan,
mutta nuoremmat karhut tavallaan oppivat toisiltaan,
mikä tarjoaa meille hienoja kuvausmahdollisuuksia.
Ne kaikki ovat nyt syöneet, ja nyt katsomme
kolmea nuorta aikuista jahtaamassa toisiaan, ottavan mittaa toisistaan.
Heidän tekemisessään ei ole mitään ilkeää.
Luulen, että he vain oppivat, kuinka olla aikuisia karhuja.
Joukko pentuja on ollut saarella siitä lähtien, kun tulimme tänne,
ja ne ovat todellisia tähtiämme.
Ne leikkivät, kisaavat vedessä,
maalla, ja heidän emonsa on todella hyvä...
Se kouluttaa niitä Rockyn tyyliin,
koska se tulee mukaan otteluun.
Se todella näyttää esimerkkiä.
Ne leikkivät enemmän kuin mikään eläin, johon olen törmännyt
20 vuoden aikana villieläinten kuvauksissa.
Nämä karhut leikkivät kuusi tai seitsemän tuntia päivässä.
Lisää karhuja saapuu, ja ne haluavat mukaan.
Nämä kaksi kaveria tulivat suoraan kahden pentumme luo.
He eivät vaikuta vihamielisiltä.
Saatamme nähdä, että ne alkavat leikkiä keskenään.
Kas noin.
Uskomatonta,ne ovat päättäneet leikkiä
toisen pentuparin kanssa.
En ole ennen nähnyt mitään tällaista, ja näin läheltä.
Karhuja on neljä, ja ne ovat erittäin rentoja.
Tämä on siistiä, hyvin epätavallista.
Joo!
Tällaisen ainutlaatuisen hetken kuvaaminen on miehistölle kohokohta.
Mutta tarina nuorista pennuista on vielä epätäydellinen,
ja he haluavat epätoivoisesti vielä yhden mahdollisuuden.
Meillä on aurinkoa ja hylkeitä.
mutta se emosta ja pennuista ei ole vieläkään merkkiäkään.
Lopulta kova työ palkitaan.
Miehistö havaitsee emon tänä vuonna syntyneen pennun kanssa.
He käynnistävät välittömästi apuveneen
toivoen tämän olevan heidän hetkensä.
Olenko menossa suoraan sitä kohti, vai onko se tyyrpuurin puolella?
-Se on tyyrpuurin puolella. -Täydellistä. Kiitos.
Olemme yrittäneet löytää uusia pentuja,
ja olemme yrittäneet löytää niitä moottorikelkoilla,
olemme partioineet 24 tuntia, on ollut sumua,
liikaa tuulta, myrskyjä, kaikkea.
Tänään kaikki saa sinettinsä,
kun löysimme emon ja tämän vuoden pennun.
Vietimme juuri kaksi tuntia emon kanssa kauniissa valossa,
kauniilla jäällä, täydellisissä olosuhteissa.
Niin villieläinten kuvaus toimii.
Monet asiat ovat sinua vastaan,
ja jonain päivänä kaikki vain onnistuu.
Se on täydellinen päätös Disneynature-tiimin kuvauksille.
Kokemukset karhujen kuvaamisesta ovat muuttaneet elämäni,
ne ovat muuttaneet elämääni parempaan suuntaan.
Maagista on, että saat mahdollisuuden tänä päivänä ja tässä iässä
löytää jotain, jota ihmiset eivät ole koskaan ennen nähneet.
Mutta kun on nähnyt ja kokenut Huippuvuorten muutokset,
on mahdotonta olla miettimättä, millainen tulevaisuus odottaa tätä nuorta perhettä.
Suurin huoleni arktisista lajeista, tulevaisuudesta Huippuvuorilla on,
että ne eivät onnistu sopeutumaan tarpeeksi nopeasti ilmastonmuutoksiin,
jotka ovat hyvin nopeita.
Kun näet tämän, sitä todella kysyy itseltään,
kuinka voimme antaa tämän tapahtua, menettää tämän käsittämättömän kauneuden?
Jos joskus tulee aika, että nämä karhut
eivät enää vaeltele arktisella alueella, menetämme todella paljon.
Tarvitaan vain sitoutumista, ja voimme muuttaa asioiden kulun.
Sen sitoutumisen aika on nyt.
Tekstitys: Kirsi Tuittu