Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‏- סטנד-אפ 2022: המיטב -
‏- ביל בר בהופעה חיה ברד רוקס -
‏בכל מחקר שערכו כדי לקבוע מי חכם יותר,
‏גברים או נשים, ‏בכל מחקר מצאו שנשים חכמות יותר.
‏בכל אחד מהם.
‏נשים, אתן לא אמורות למחוא על זה כפיים.
‏אתן יודעות שאני חרא.
‏אתן יודעות שזה לא ייגמר טוב.
‏"הוא אמר שאני יפה? אלוהים!"
‏תצאו מהקשר!
‏אם בכל מקרה נמצא שאתן חכמות יותר,
‏אתן אמורות לשאול את עצמכן, ‏"אם אנחנו כאלה חכמות,
‏איך הגענו למצב הזה?"
‏נו?
‏אתן במצב הזה לא בגלל גברים כמוני,
‏עד כמה שאתן רוצות להאשים אותי.
‏נשים, אף פעם לא נסעתן ליד בר ספורט ‏ביום ראשון כשיש משחק פוטבול,
‏והסתכלתן על המצב האנושי בפנים?
‏כל מיני בחורים טמבלים ‏עם כרס בירה גדולה, מטיחים חזה בחזה.
‏"הוא בקבוצת ליגת החלומות שלי! תן כיף!
‏רוצה להזמין עוד מקלוני מוצרלה?"
‏כאישה, עם המוח הגדול יותר שלך,
‏אף פעם לא הסתכלת פנימה וחשבת לעצמך,
‏"אני מפסידה לזה? אני מפסידה לזה."
‏- אלי וונג: דון וונג -
‏האחיין שלי בן 25, והוא יוצא עם אדריכלית.
‏בחיי, היא כל כך חכמה ומעניינת,
‏מצליחה וכריזמטית.
‏וכולנו מקווים שהוא יתחתן איתה יום אחד.
‏אבל הוא התקשר אליי השבוע, והוא אמר,
‏"דודה אלי, נראה לי שאני נפרד ממנה.
‏כן, כי היא בוסית בעבודה,
‏אז היא חושבת שזה בסדר ‏לבוא הביתה ולהתנהג אליי כמו בוסית."
‏אני כזה…
‏"טוב,
‏זה יקרה לך בכל מקרה."
‏לא משנה אם היא בוסית, ‏אם יש לה עבודה או שהיא מובטלת,
‏ברגע שאתה מתחתן ויש לך ילדים, ‏אשתך תתנהג אליך כמו בוסית.
‏והיית יודע את זה ‏אם היית רואה "ציידי בתים".
‏"ציידי בתים" זו תוכנית בערוץ החיים הטובים
‏שבה בני זוג מעמידים פנים שהם מחליטים יחד.
‏והם יוצאים למסע מזויף ‏שבו הם מסתכלים על שלושה בתים שונים.
‏והקהל אמור להישאר במתח.
‏"באיזה בית הם יבחרו?"
‏זה הבית שברברה רצתה מלכתחילה, טוב?
‏וברברה, שגרה בבויזי, איידהו,
‏או איפה שלא מצלמים ‏את התוכניות האלה של הערוץ,
‏שם הבתים עולים 5,000 דולר לארבעה דונם…
‏לברברה אין כסף, כוח או כבוד,
‏אבל ברברה היא אישה,
‏וכל הנשים טובות מאוד
‏בלהיות ממש לא נעימות…
‏ולקחת את האושר והביטחון העצמי שלך ‏כבני ערובה
‏עד שאנחנו מקבלות את מה שמגיע לנו, טוב?
‏כן.
‏- חסן מינאז': ליצן החצר -
‏אני בגיל שבו אני לא אוהב ללכת לרופא.
‏כי יש הרבה רופאים בגילי.
‏והם הודים, זאת אומרת שאולי אני מכיר אותם.
‏אז אנחנו יושבים בחדר ההמתנה ב-NYU, כן?
‏הדלת נפתחת, אחות יוצאת.
‏היא כזה, "אתה יכול להיכנס לד"ר גופטה."
‏אני כזה,
‏"אני מקווה שזה לא ארג'ון גופטה מסקרמנטו."
‏ואז אני שומע קול מוכר. ‏הוא כזה, "חסן מינאז'?"
‏אני כזה, "זה ארג'ון גופטה מסקרמנטו!"
‏אני מכיר את הילד הזה, הוא חתיכת אידיוט!
‏הוא נכשל בבית הספר לרפואה בקריביים.
‏פעמיים!
‏אמרתי, "ארג'ון, איך יש לך רישיון?"
‏הוא אמר, "אני לא יודע.
‏לכן אני רופא שפיך עם משרד במרתף.
‏תוריד את המכנסיים. מה שלום הדודה?"
‏אני כזה, "אל תדבר על אימא שלי, ארג'ון."
‏הוא אפילו לא דוקטור לרפואה!
‏הוא אוסטאופת מחורבן!
‏בוז!
‏תמשיכו לעשות בוז, אוסטאופתים. מאחור.
‏דוקטורים לרפואה אוסטאופתית ‏שונאים את הבדיחה הזאת.
‏אז דוקטורים לרפואה ואוסטאופתים ‏הם בעיקרון אותו הדבר.
‏כולם רופאים טובים.
‏העניין היחיד הוא
‏שחוש ההומור של האוסטאופתים ‏נעצר בציון שלהם במבחן למועמדים לרפואה.
‏רואים את המושבים האלה, מאחור?
‏אלה המושבים של האוסטאופתים.
‏אלה המושבים של הדוקטורים לרפואה. ‏אתם יודעים מה ההבדל?
‏חמש נקודות במבחן, טוב?
‏אז הבחור הזה מסתכל לי בחבילה. ‏הוא כזה, "אחי, אני יודע מה הבעיה."
‏אני כזה, "תפסיק להגיד 'אחי'."
‏הוא כזה, "בחור…
‏יש לך יותר מדי דם שם למטה, ‏זה פוגע בספירת הזרע שלך,
‏אז נעשה ניתוח מסוכן שנקרא תיקון וריקוצלה.
‏אבל אל תדאג. אני אנתח."
‏אני כזה, "ארג'ון, אני דואג מאוד.
‏אתה בחלוק מעבדה ונעלי ג'ורדן."
‏בכל זאת הוא מוציא מכשיר גילוח. ‏הוא כזה, "תן לי לגלח אותך עכשיו.
‏בוא נעשה את זה כאן ועכשיו." ‏אמרתי, "ארגון, תתרחק. אני לא מוכן."
‏הוא אמר, "תקשיב, גבר,
‏אם לא תעשה את הניתוח הזה,
‏לא תוכל להביא ילדים.
‏בחיים."
‏אמרתי, "אתה רציני?
‏אני ובינה לא נוכל להביא ילדים?
‏אתה אומר לי שלא נוכל להקים משפחה?"
‏זה הקטע המטורף שלא מספרים לך ‏על תקופת הבגרות.
‏החיים נהיים אמיתיים מאוד ‏כש"לא רוצה" נהיה "לא יכול."
‏נכון, אוסטאופתים?
‏- טיילור טומלינסון - תראו, תראו -
‏אני לא חושבת שמישהו צריך להרגיש רע ‏אם מאבחנים אצלו מחלת נפש,
‏כי זה רק מידע לגביכם
‏שעוזר לכם לדעת איך לטפל בעצמכם טוב יותר.
‏כן.
‏להיות דו-קוטבי, אין בזה שום דבר רע.
‏להיות דו-קוטבי זה כמו לא לדעת לשחות.
‏אולי מביך לספר את זה לאנשים
‏ואולי קשה לקחת אתכם למקומות מסוימים,
‏אבל יש מצופים,
‏ואם אתם מורידים את המצופים…
‏אתם יכולים ללכת לאן שבא לכם.
‏ואני יודעת שחלקכם כזה,
‏"אבל מה אם אנשים ישפטו אותי ‏כי אני לוקח מצופים?"
‏לאנשים האלה לא אכפת אם תחיו או תמותו,
‏אז אולי למי אכפת?
‏אולי שיזדיינו האנשים האלה.
‏אני לא יודעת.
‏מצד שני, אתם צריכים לקחת את המצופים,
‏כי לא מגניב לדעת שאתם לא יודעים לשחות,
‏ללכת לבריכה הציבורית בכל מקרה, ‏לקפוץ לעמוקים
‏ולהפוך את זה לבעיה של כל השאר.
‏את משתוללת במים, "הכול טוב." ‏הם כזה, "את ממש טובעת."
‏ואז מישהו חתיך קופץ לעזור לך,
‏ואת כזה, "רואה? אני בסדר. ‏אני יודעת לשחות."
‏והוא כזה, "לא, את מחזיקה אותו מתחת למים.
‏הפכת את קווין למצוף,
‏וזאת לא מערכת יחסים הוגנת בשביל קווין."
‏ואז מישהו צף לידך על הגב ואת כזה, ‏"מה זה היה?"
‏ואומרים לך, ‏"זה מישהו שהוריו תמכו בו בבריכה,
‏עד שיכלו לסמוך עליו שלא ימות.
‏הנה המצופים שלך."
‏- גבריאל איגלסיאס: פלאפי באצטדיון -
‏אחרי שהלכתי מדוכן טאקוס לילה אחד,
‏הבנתי שהרבה אנשים צריכים ‏לצאת מתחום הנוחות שלהם
‏כדי למצוא דרכים חלופיות לסגור את החודש.
‏טעיתי לילה אחד כשהנחתי ‏שהבחור שעומד בדוכן מקסיקני.
‏הוא לא היה.
‏אפילו דיברתי איתו בספרדית, זה ממש לא בסדר.
‏לפי הכלל, כשמדברים עם אדם חום, ‏צריך לדבר איתו קודם באנגלית,
‏ואז, אם יש מחסום שפה, ‏עוברים לתוכנית החלופית,
‏ספרדית ברמת תיכון.
‏מתחילים באנגלית. "שלום, אדוני, אפשר…"
‏רגע. אני יודע.
‏אולה.
‏אז ניגשתי לבחור בדוכן ואני כזה…
‏הוא הזכיר לי דוד מקסיקני,
‏אז אמרתי…
‏שזה "שלום, חבר. מה שלומך?"
‏והוא ענה, "מה אתה אומר לי?"
‏"אני מצטער, אדוני. חשבתי שאתה מקסיקני."
‏"לא. אני לא מקסיקני.
‏אני יווני."
‏יווני?
‏שיט, פספסתי בגדול.
‏אני מצטער, אחי. מאוחר, אני עייף. ‏אפשר שני טאקוס?
‏"מה זאת אומרת, 'אפשר שני טאקוס?'
‏הרגע סיימתי להגיד לך שאני לא מקסיקני. ‏אני יווני.
‏אני לא מוכר טאקו.
‏אני מוכר גירו."
‏גירו?
‏ואז נזכרתי שראיתי שכתוב משהו ‏על העגלה מלפנים,
‏וחשבתי שזה השם של הבחור או משהו כזה.
‏אמרתי, "זה כתוב. ג'י-וואי-אר-או.
‏זה ג'יירו.
‏הוא התרגז. "זה לא ג'יירו. זה גירו."
‏"כתוב שם ג'יירו."
‏"זה גירו!"
‏"אחי, אני עייף. מאוחר. מה זה גירו?"
‏"זה כמו טאקו."
‏- אחדות בעזרת צחוק -
‏- פורצ'ן פימסטר - מזל טוב -
‏גיליתי, חבר'ה. אני לא בוצ'ה.
‏כן.
‏אני לא בוצ'ה, שזה מפתיע, אני יודעת,
‏כי יש לי כתפיים רחבות ‏והצבע האהוב עליי הוא משבצות.
‏אבל זה טריילר לסרט שונה לגמרי
‏מזה שאתם חושבים שאתם עומדים לראות.
‏כמו שאומרים, השטיח לא תואם לווילונות.
‏שני דברים שאני לא יודעת להתקין.
‏אבל אני נראית כמו אחת עם ידיים טובות.
‏אם הייתם רואים אותי ‏והמכונית שלכם הייתה מקולקלת,
‏אולי הייתם מניחים שאני יכולה לתקן אותה.
‏יש לי מראה כזה.
‏כי זה מה שבוצ'ה יכולה לעשות.
‏היא יכולה לשים את המכונית שלכם על הגב
‏וללכת איתה למוסך.
‏היא יכולה לירוק לכם במכל הדלק…
‏והרכב יתניע.
‏קסום, אבל זאת לא אני.
‏וגברים הכי מתפלאים מהמידע הזה.
‏הם באים אליי כל הזמן ב"הום דיפו"
‏כי הם מניחים שאני עובדת שם.
‏הם כזה, "מה קורה, אחי?
‏איפה המסמרים?"
‏אני כזה, "באתי לקנות עציץ.
‏"אני יודעת שמוכרים אם-אן-אם בקופה."
‏- מייק אפס: מייק מאינדיאנה -
‏אף אחד פה לא חולה קורונה, נכון? לעזאזל.
‏לא. ‏-בתחת שלי.
‏בני זונות עם תעודות התחסנות מזויפות.
‏כן, הקורונה זה בולשיט. ‏בני זונות אומרים, "תתחסנו."
‏אני לא יודע מה לעשות, לעזאזל.
‏מנסים להפחיד אותך עם החרא הזה.
‏"תתחסנו. יש כדור עכשיו."
‏הלכתי להתחסן. אמרתי, "שיהיה." ‏הלכתי וקיבלתי את החרא הזה.
‏כן, הלכתי וקיבלתי את זה.
‏כשהתחילו להגיד שיורידו ‏את התוכן שלי מנטפליקס,
‏אמרתי, "הנה, ‏איפה אתם רוצים להזריק? תזריקו…"
‏אמרתי, "תזריקו לי בתחת."
‏חשבתי שנדבקתי. באמת.
‏הלכתי לרופא. הוא אמר, "זה לא מה שאמרתי."
‏אמרתי, "מה אמרת?"
‏הוא אמר, ‏"אמרתי לך שיצאת חיובי לקוקאין ב-19."
‏אמרתי, "לא שמעתי אותך. ‏לא ידעתי מה אמרת. שמעתי רק 19."
‏שחורים לא רוצים לקבל את החיסון.
‏הדרך הכי טובה לגרום להם להתחסן ‏היא לעשות את זה בטעמים.
‏זה ענק. מודרנה אננס, אחי?
‏די…
‏פייזר אבטיח?
‏"תקשיב, אני בחיסון תשיעי, אחי.
‏המנגו יוצא בחודש הבא, אחי."
‏- ניל ברנן: בלוקים -
‏הבעיה שלי עם נשק חם
‏הוא שאני לא מקבל את הטיעונים ‏של אף צד לגמרי.
‏הטיעון של השמרנים הוא שנשק חם מוזכר בחוקה
‏כי האבות המייסדים חשבו ‏שאם לכל האזרחים יהיה נשק חם,
‏הממשלה תהיה חייבת לעשות ‏מה שהם אומרים, אחרת העם יתקומם
‏ויילחם בממשלה, כן?
‏שזה באמת רעיון נהדר במאה ה-18,
‏אבל הבעיה היא שעדיין יש אנשים ‏שאוגרים נשק בכפייתיות
‏במחשבה שבשלב מסוים הם יצטרכו ‏להילחם בצבא האמריקני,
‏והם חושבים שיש להם סיכוי, כן?
‏ותקשיבו, אולי הם צודקים,
‏ולכן אני מציע שנבחן את התיאוריה שלהם
‏ופעם בשנה נערוך קרב ראש בראש.
‏נגיד 100 חברים באיגוד הרובאים הלאומי
‏נגד… לא יודע, שני אנשי צבא.
‏ישדרו את זה ב"פוקס" בחג המולד.
‏"חג מולד שמח, וברוכים הבאים לקרב ‏איגוד הרובאים הלאומי נגד הצבא של 2022.
‏בואו נעבור לשדה הקרב ‏ונכיר את אחד הלוחמים מהאיגוד.
‏אדוני, איך קוראים לך ואיזה נשק יש לך?"
‏הוא כזה, "שמי אנדי בייקר,
‏ויש לי איי-אר-15, ‏אני ממוגן מכף רגל ועד ראש."
‏"אנדי, עד כמה אתה בטוח בעצמך מאחת עד עשר?"
‏"פאקינג מיליון."
‏"נעבור רגע לצבא",
‏עוברים לבחור אחד שנמצא לבד בבונקר, ‏והוא כזה,
‏"קוראים לי סמל ראשון ג'רמיה ווקר."
‏"ג'רמיה, באיזה נשק אתה משתמש?"
‏הוא כזה, "אני לא יודע אם זה הוגן, ‏אבל אני משתמש בכטב"ם.
‏כן, הוא מצויד בשמונה טילי "הלפייר" ‏ובמצלמה משוכללת.
‏כפי שאתם רואים במוניטור הזה,
‏החבר'ה מאיגוד הרובעים הלאומי ‏נמצאים בגוש אחד גדול,
‏אז אני… התחלנו? בסדר.
‏בסדר, כן, אז אני אלחץ על הכפתור הזה.
‏כן, עכשיו כולם מתים."
‏זה הסוף של הקרב השנתי ‏של איגוד הרובאים הלאומי נגד הצבע,
‏בחסות 'הול פודס'."
‏- אילייזה שלזינגר: שווה לנצח -
‏ככל שהציצים שלך גדולים יותר, ‏כך החזייה מכוערת יותר.
‏זאת האמת. כן.
‏אם יש לך יותר ממידה "סי", אני איתך.
‏אני מכירה את הכאב הזה. ‏אני יודעת כמה החזיות שלנו מחרידות, טוב?
‏אז אנחנו באותה סירה. כל דבר…
‏ואני יודעת, אנשים כזה, ‏"יש לך ציצים גדולים. זה קשה?"
‏זה פאקינג קשה, טוב?
‏עושים לכן גזלייטינג. נכון מאוד.
‏הנה כל הציצים הגדולים. כן.
‏העולם רוצה שיהיו לך בלונים ענקיים,
‏וכשיש לך כאלה, ‏לא נותנים לך תשתית שתתמוך בהם.
‏אנחנו רק רוצות חזיות חמודות,
‏ובמקום זאת הם כזה, ‏"הנה שרוול רוח מהתקופה הסובייטית.
‏פשוט תשימי את זה ותעזרי לחרוש. ‏פשוט תעשי את זה."
‏אף פעם לא זכית ללבוש חזיות חמודות.
‏זוכרת שהיית נערה והחברות שלך…
‏אגב, אם יש לכן שדיים קטנים יותר, ‏מידה "איי" או "בי",
‏זה כולל את כל המידות, אבל אתן לא יודעות.
‏אתן לא יודעות איך זה להיות חברות שלכן,
‏וכל החברות שלכן אומרות, ‏"בואו נלך לקניון!" זוכרות קניונים?
‏ואתן הולכות והן, ‏"בואו נקנה חזיות חמודות באברקרומבי."
‏זוכרות אברקרומבי?
‏ואתן הולכות איתן
‏והן רצות קדימה,
‏ואתן סוחבות איתכן את החזה ‏של אישה בוגרת גרושה,
‏כזה, "חכו לי.
‏אני לא יכולה לרוץ. ‏אני לא לובשת שתי חזיות ספורט. אני באה."
‏כולן מודדות חזיות חמודות, מתגפפות להן,
‏את יושבת שם ואוכלת פיצה מסבארו, ‏כזה, "אני אהיה פה.
‏אימא שלי לוקחת אותי בשתיים. ‏אני פשוט אהיה פה."
‏החזיות שלהן הכי חמודות.
‏תמיד רציתי את החזיות החמודות. אין בשבילך.
‏הן יוצאות חמודות. "תראי את זאת. ‏היא עשויה מפרוות אייל קורא.
‏כל כך פסטורלית. ‏תראי את זאת, יש עליה לבבות.
‏על זאת יש נשיקות קטנות.
‏אני ילדה. נכון שזה ממש חמוד?
‏על זאת יש נוצות.
‏זאת רק שתי עדשות מגע וחוט דנטלי.
‏קופצני."
‏לא אני! לא אני וכל אחת אחרת עם חזה גדול.
‏אותנו לקחו לאיזה ואן עם סחורה של הבזול ‏בסמטה אחורית,
‏שם איזו אישה ממזרח אירופה בשם לורטה ‏עושה לך מדידות ביד,
‏מכניסה כל שד למתקן עינויים משלו
‏ומקפיצה לך את הציצים מול אימא שלך!
‏את פשוט יושבת שם, אפילו לא התמזמזת עם בן.
‏היא פשוט תופסת אותך כזה, "איך התחושה?"
‏את כזה, "אני די מתחרמנת. לא יודעת."
‏- שנג ואנג: מתוק ועסיסי -
‏הגעתי קצת באיחור לקטע של הטיפוח העצמי.
‏רק התחלתי להשתמש במספיק קרם גוף.
‏אתם יודעים למה אני מתכוון? ‏כדי לספק לחות לכל הגוף.
‏זה הרבה קרם.
‏תמיד רימיתי את עצמי. ‏לא חשבתי שמגיע לי כל כך הרבה.
‏תמיד נתתי לעצמי כמות צנועה.
‏התחלתי מלמעלה למטה, ‏אז הרגליים שלי שילמו את המחיר.
‏ואז הצטרפתי לקוסטקו.
‏זה שינה לי את החיים. ‏הקרם של קוסטקו ממש משתלם.
‏הוא מגיע במכל גדול.
‏בדרך כלל יש משאבה נוחה למעלה, נכון?
‏הבעיה היחידה היא שאחרי שני שליש בקבוק
‏הטכנולוגיה קורסת.
‏אוי, לא.
‏נשאר הרבה קרם, ‏אבל אי אפשר להגיע אליו דרך המשאבה.
‏המשאבה מתה.
‏בשלב הזה צריך לפתוח את החלק העליון ‏ולהשתמש במשאבה כמו מקל טבילה.
‏אני לא אוהב את זה.
‏לעבור משאיבה לטבילה, זה מעבר משפיל.
‏כי כשאני שואב, אני מרגיש חסר דאגות. ‏אני מרגיש עשיר. אני כזה…
‏"שמור את העודף."
‏כשאני טובל, זה כזה…
‏"אני בעל חיים אינטליגנטי.
‏אני יכול להשתמש בכלי."
‏צריך לסובב ולמשוך בו-זמנית.
‏זה כמו למרוח חמאה על טוסט עם צ'ופסטיק.
‏יש לי קרם גוף. יש לי קרם פנים.
‏השתדרגתי. יש לי קרם עיניים.
‏זה השלב הבא.
‏קרם עיניים זה רציני, ‏כי קרם עיניים עולה יותר.
‏יותר מכל קרם אחר שקניתם בכל החיים שלכם.
‏אבל הוא מגיע במכל פצפון.
‏צריך להצדיק את הרכישה היקרה הזאת.
‏מורחים קרם עיניים רק בקמיצה.
‏האצבע הכי רכה, נכון?
‏כי זו האצבע הכי עצלנית.
‏הקמיצה לא מחטטת, לא מצביעה, לא מגדפת.
‏היא רק…
‏הקמיצה טובה רק להבטחה אחת
‏ולקרם עיניים.
‏שמורחים בתנועה עדינה וטופחת
‏כשהפה קצת פתוח, כזה…
‏"אני מקווה שזה יעבוד.
‏כל כך יקר."
‏- קריסטלה אלונזו: עממי בינוני -
‏אבל עכשיו כמבוגרת אני דוברת שלוש שפות.
‏אני דוברת ספרדית, אנגלית ולבנית.
‏לבנית זה כמו אנגלית,
‏אבל אני צריכה להשתמש ‏במילים מפונפנות חריגות,
‏למשל "אורגני" ו"הוצאה מוכרת".
‏אתן לכם דוגמה.
‏בחיי היומיום כשחברות שלי מפשלות,
‏אני כזה, "כלבה, פישלת",
‏אבל בלבנית אני כזה, ‏"גברתי, זה לא בא בחשבון."
‏רואים? קצת ככה?
‏"אני אזיין אותך."
‏"אני רוצה לדבר עם המנהל."
‏רואים?
‏- ג'ו קוי: הופעה חיה בפורום בלוס אנג'לס -
‏כשאימא שלי משתינה, היא לא מנגבת.
‏שמעתי שם אישה אומרת, "איכס!"
‏תראו, היא מכסה את הפה, והיא נופפה.
‏תראו, שם בג'ינס.
‏ז'קט ג'ינס, היא אמרה, "אלוהים."
‏ואז היא עשתה ככה. "זאת אני. זה… איכס."
‏תראו אותה.
‏אני אגיד לך למה. איך קוראים לך?
‏איילין. ‏-איילין.
‏אגיד לך למה היא לא משתמשת בנייר. ‏בסדר, איילין?
‏כי היא שוטפת אותו במים. ‏אז את איכס בעצמך, כלבה.
‏בחיים אל תזלזלי בכוס של אימא שלי.
‏זה הכוס הכי נקי בלוס אנג'…
‏היא קוראת לזה טאבו.
‏זאת כוס.
‏יש פה הרבה אנשים ששואלים, "מה זה טאבו?"
‏בעיקר אלה שהם לא פיליפינים.
‏אני אגיד לכם מה זה טאבו.
‏טאבו יכול להיות כל דבר.
‏ספל קפה עם ידית שבורה.
‏מכל ריק של מרגרינה.
‏או הדבר האהוב על אימא שלי, ‏כוס ענקית של "ביג גאלפ".
‏"כי נכנסים בה 1,300 מ"ל מים, ג'וזף.
‏אני יכולה ממש לנקות אותו, מה?"
‏והטאבו של אימא שלי תמיד מונח באותו מקום
‏מהיום שבו היא עברה למדינה הזאת.
‏בין המקלחת לאסלה.
‏האזור הקטן הזה נקרא נתיב הטאבו.
‏ושם נמצאת הכוס המיוחדת של אימא שלי.
‏ואני יודע שיש פה הרבה חבר'ה ‏לא פיליפינים שאומרים,
‏"למה אתה מספר לנו את זה, ג'ו קוי?"
‏אני אגיד לכם למה.
‏נגיד שאתם מתחילים לצאת עם פיליפינית, ‏והדברים מתקדמים יפה.
‏אתם שוכבים לילה אחד ונשארים לישון אצלה,
‏אתם קמים בבוקר, ‏מצחצחים שיניים ואומרים, "אני צריך כוס."
‏אל תשתמשו בכוס הזאת.
‏הכוס הזאת לא לפה שלכם.
‏- סבסטיאן מניסקלקו: זה אני? -
‏בכל פעם שאשתי ואני יוצאים, ‏כשאנחנו חוזרים הביתה,
‏היא תמיד בהלם מהמהירות ‏שבה אני נכנס למיטה.
‏אני לא יודע מה אתם עושים אחרי יציאה בערב,
‏אבל אני הולך הביתה, מצחצח שיניים, ‏מתפשט ובום.
‏ישר למיטה.
‏בלי לשטוף פנים.
‏שטפתי אותם לפני שעתיים.
‏מה? אני אני אעשה אמבטיית כיור ‏אחרי שיצאתי לשעה וחצי?
‏אשתי תמיד נכנסת לחדר השינה, ‏"אלוהים. אתה כבר במיטה?"
‏"כן. לילה עכשיו.
‏מה חשבת שאני אעשה? אכסח את הדשא?
‏תיכנסי."
‏אני לא יודע מה היא עושה בשירותים.
‏הרעשים שבוקעים משם.
‏המים…
‏היא יוצאת כשהיא מגלגלת על הפנים ‏רולר קוצני כזה.
‏אני כזה, "את מדממת. זה עוזר לך?"
‏אימא שלי מכינה עם זה פסטה.
‏למה את מגלגלת את זה על המצח?
‏היא שמה מסכה קוריאנית כזאת. ראיתם פעם…
‏ברגע שאתה רואה את המסכה, אתה כזה, ‏"אין סקס הלילה. זהו זה."
‏אני אשכב עם שוער בהוקי?
‏"תמצמצי, מותק, כדי שאדע שאת נהנית מזה.
‏את מתחת לדבר הזה?"
‏- מיז פט: צ'מעו קטע מטורף -
‏בתי ספר לבנים לא חוגגים ‏את חודש ההיסטוריה השחורה
‏כמו בתי ספר שחורים.
‏בתי ספר לבנים חוגגים ‏את חודש ההיסטוריה השחורה
‏לפי מספר הילדים השחורים בבית הספר.
‏אז אם יש ארבעה שחורים, אלה ארבעה ימים.
‏בואו נגיד שבבית הספר של הילדים שלי,
‏שבוע המורל נמשך יותר ‏מחודש ההיסטוריה השחורה.
‏והלבנים המעטים שאני רואה פה,
‏אני לא יודעת אם אתם יודעים ‏כמה חודש ההיסטוריה השחורה חשוב לנו,
‏אבל היינו משתגעים על זה לגמרי, ‏נכון, אנשים שחורים?
‏היית צריך להתחפש לגיבור שחור
‏ולהיות הגיבור השחור הזה 30 יום.
‏אני יודעת מה אתם חושבים, ‏"מיז פט, אלה רק 28 ימים."
‏לכו תזדיינו, לקחנו את היומיים בחזרה.
‏אז אני רוצה לתת לכם דוגמה.
‏אם הילדה שלכם בחרה להיות הארייט טבמן,
‏הילדה שלכם הייתה צריכה ‏להיות הארייט פאקינג טבמן.
‏היא הייתה צריכה להיות חכמה, ‏בעלת כושר מנהיגות, טובה במחבואים…
‏שתדע להחטיף למישהו באקדח.
‏ושיהיו לה פנים חזקות.
‏אל תשחקו איתי.
‏אתם יודעים שהארייט לא הייתה חמודה.
‏אתם יודעים טוב מאוד ‏שהארייט נראתה כמו הדוד שלה.
‏שלא תבינו אותי לא נכון, אני לא אומרת ‏שאני לא מעריכה את הארייט, כי אני מעריכה,
‏כי בלי הארייט הייתי מוצצת לאיזה בחור לבן ‏בניגוד לרצוני.
‏כאילו הייתם מזיינים את הארייט. ‏אף אחד פה לא היה מזיין את הארייט.
‏היית מזיין את הארייט? את בחורה. מצטערת.
‏כנראה היית מזיינת את הארייט, אבל…
‏אני מצטערת, לא ראיתי אותך. ‏אני בלי משקפיים.
‏כנראה היית מלקקת לה את הצורה, ‏אבל אני מצטערת.
‏כל דבר כדי להיות חופשייה, נכון, כלבה?
‏תצאי מהבית של האדון בזכות הליקוקים.
‏- דייוויד ספייד: זה לא אישי -
‏מישהי ניסתה לחבק אותי היום.
‏אני נשמע כמו שמוק,
‏אבל גברת מבוגרת הייתה ממש מתוקה, ‏והיא ראתה אותי ושנינו קפאנו,
‏והיא אמרה, "לא. רק רגע.
‏לא. אתה מוכר?"
‏ואמרתי, "כן."
‏והיא אמרה, "תן לי חיבוק."
‏אני כזה, "אוי, לא."
‏לא כי אני לא אוהב את זה, כי אני פוחד.
‏אתם מבינים?
‏מי עדיין מחבק?
‏אני כזה, "אולי אוכל לתת כיף אגרוף."
‏היא כזה, "לא. בוא הנה. אני חבקנית."
‏היא פרשה את הידיים לרוחב של שני מטר וחצי ‏וניגשה לחיסול.
‏וויתרתי. אמרתי, "בסדר, בואי. ‏נמות שנינו. קדימה."
‏כי אני לא יודע מה הקטע. היא חולה? אני לא…
‏אבל אני עד כדי כך פרנואיד.
‏ודרך אגב, להגיד, "אני חבקנית", ‏אפשר להפסיק עם זה?
‏זה כבר לא עובד.
‏"אני חבקנית", וזהו? בלי שאלות?
‏זה לא אמור לעבוד יותר מסיבות ברורות,
‏וזה בהחלט לא עובד עם גברים, ‏כנראה מ-100 סיבות.
‏דוד שלי היה כזה.
‏"קדימה. בואי הנה! אני לופת תחת.
‏בואי. תני לי את התחת העסיסי הזה.
‏לא, זה בסדר. אני רק לופת תחת.
‏אל תקבלי את זה מוזר. ‏לא, אני לופת תחת ואני אוהב את זה."
‏"לא, אנחנו מבינים את זה."
‏"אני גבר של פעם. זה חלק מהקסם שלי.
‏אני ממשש קאמל טו, וזה הקטע שלי.
‏רק קצת על פרקי האצבעות.
‏אני לא מרגיש את זה בכלל. ‏אין לי קצות עצבים.
‏את לא יכולה להתעצבן.
‏תשאלי את המשפחה שלי, ‏אני עושה את זה מלא זמן.
‏אני אוהב לגעת בחריץ מדי פעם, ‏וכולם סבבה עם זה.
‏אני לא רוצה להשתנות. ‏אל תהיי כזאת 'נאורה'. בחייך."
‏- צ'לסי הנדלר: מהפכה -
‏טסתי לאנגליה והלכתי לתערוכת כלבים.
‏צילמנו משהו, מן הסתם,
‏כי בחיים לא הייתי הולכת ברצינות ‏לתערוכת כלבים.
‏וראיתי כלב הרים ברניזי. ‏אף פעם לא ראיתי כלב כזה.
‏הייתי כזה, "אלוהים.
‏זה דבר שלא הייתי חולמת עליו ‏בחלום הכי טוב שלי."
‏הם מושלמים. הם שחורים וחומים ולבנים.
‏והם עצלנים. ‏הם לא רוצים לעשות כלום. הייתי כזה…
‏רואים בעיניים שלהם שאין להם תושייה.
‏את כזה…
‏רציתי את הכלב הזה.
‏חזרתי הביתה. אמרתי לעוזר שלי, טאנר,
‏"אתה צריך להשיג לי כלב הרים ברניזי."
‏אבל כשאת מפורסמת, את לא יכולה לקנות כלב.
‏את צריכה לאמץ את כל החיות שלך,
‏אחרת PETA ישרפו לך את הבית.
‏אז אמרתי לעוזר שלי, טאנר,
‏"אתה צריך למצוא לי כלב הרים ברניזי משומש."
‏וכעבור שבועיים כלב הרים ברניזי ‏במשקל שלושה ק"ג ובגיל שבועיים
‏שוטט לו לתוך החיים שלי, ולא האמנתי.
‏קראתי לו גארי מייד.
‏אבל לא חשבתי על זה עד הסוף, ‏כי גורים הם מלאי מרץ.
‏הם רוצים לשחק. זה כל מה שהם רוצים.
‏והשיניים שלהם חדות, והם קופצים על כל דבר,
‏והם מעצבנים.
‏ושני הכלבים האחרים שלי פגשו את גארי.
‏בתוך שעתיים הם עלו לקומה השנייה,
‏והם לא ירדו שבועיים.
‏אחד מהם שלח לי הודעה, ‏"תגידי לנו כשגארי ילך."
‏בתוך 48 שעות גארי אכל שתיים מהספות שלי.
‏אפילו לא את הריפוד. את כל הספה.
‏הייתי כזה, "אלוהים, מה…"
‏היינו צריכים להוציא ‏את כל הרהיטים בקומה התחתונה.
‏בעיקרון גרתי במחסן ריק,
‏הסתובבתי עם פנס של כורים ומגיני ברכיים, ‏וחיכיתי לעימות הבא.
‏ביום הרביעי מצאתי ינשוף מת בחצר האחורית.
‏אפילו לא ידעתי שינשופים הם אמיתיים.
‏חשבתי שהם מ"משחקי הכס".
‏- טרוור נואה: הלוואי שהיית -
‏אחד החלומות שלי התגשם. ‏נסעתי לשוויץ בפעם הראשונה.
‏אם אתם לא יודעים, אני אגיד לכם ‏למה זה היה כזה חלום גדול שלי.
‏אימא שלי היא אישה שחורה, ‏היא מבני הקוסה בדרום אפריקה.
‏גדלתי בדרום אפריקה.
‏אבא שלי שוויצרי משוויץ. גבר לבן.
‏אז אף פעם לא נסעתי לשוויץ.
‏כשהייתה לי הזדמנות, ‏לא פיניתי זמן ולא יכולתי לנסוע לשם.
‏ובסופו של דבר, עכשיו, ‏נסענו לשוויץ בפעם הראשונה,
‏וזה היה משחרר, כי זה העניין.
‏כל החיים שלי
‏תמיד הרגשתי שאבא שלי ‏לא ממש אוהב אותי, טוב?
‏ועכשיו, כשנסעתי ופגשתי אותו בשוויץ,
‏הייתי כזה, "לא.
‏הוא פשוט שוויצרי."
‏כולם שם ככה!
‏אבל זה היה קצת מוזר.
‏אבל ניסיתי להפתיע אותו ולמדתי גרמנית.
‏לא התראינו הרבה זמן, ‏וכיוון שהוא דובר גרמנית,
‏חשבתי להפתיע אותו בנסיעה.
‏נכנסתי לדואולינגו, למדתי
‏והגעתי לגרמניה והתאמנתי שם וכולי,
‏הגעתי לשוויץ ואמרתי, "זהו זה."
‏הייתי מוכן, כזה, "אני אפתיע את אבא שלי."
‏תכננתי לבוא אליו הביתה, לדפוק על הדלת,
‏הוא יפתח אותה ויהיה מופתע, "טרוור!"
‏ואז אני אגיד, "אבא! אני מדבר גרמנית!"
‏הוא יהיה כזה…
‏וכזה…
‏זה היה אמור להיות קטע שלם. תכננתי הכול.
‏זה לא התנהל לפי התוכנית.
‏הגעתי לשם. הוא היה מופתע. הוא שמח.
‏אבל ברגע שדיברתי, כאילו, ‏"אבא! אני מדבר גרמנית!"
‏הוא היה כזה, "אל תעשה את זה. לא."
‏- פאטון אוסוולט: צרות של כולם -
‏זה עולם שונה עכשיו.
‏זה עולם שונה, לא?
‏אוניות תענוגות? ‏בחיים לא תראו אותן יותר. תיפרדו לשלום.
‏הנכדים שלנו לא ידעו מה זה בופה.
‏הקורונה שינתה הכול.
‏קודם כול, כל אוניית תענוגות ‏מוזמנת מראש עד שנת 2026.
‏אנשים כבר מתים לעלות לאסדת המגפה
‏ולצאת להפלגה.
‏"אני רוצה למות ליד המגלשה!"
‏לא רק שמזנוני הבופה יחזרו,
‏הם יחזרו בקטע של נקמה בליברלים.
‏לכל אחד מהם תהיה אג'נדה.
‏"בואו לקפטן קוביד, בופה לזכרי אלפא בלבד.
‏אתה מנשנש סויה שמאלני
‏שצריך מגן עיטושים מעל מרק הצדפות?
‏או שאתה יכול לזיין את אשתך?
‏אז בוא לקפטן קוביד.
‏תראה לנו הוכחה שלא התחסנת,
‏ותקבל מגש חינם של סקלופס בטמפרטורת החדר.
‏נכון מאוד."
‏- רוני צ'נג: שובר את החוקים -
‏תבטלו אותי.
‏תגידו לטוויטר שאמרתי לכם ‏להגיד את המילה הגזענית.
‏תעשו את זה. תבטלו אותי.
‏אם אתם באמת חושבים שאתם מסוגלים לבטל אותי,
‏כשאתם יושבים בתחתונים בבית בטלפון, ‏תעשו את זה.
‏תבטלו אותי.
‏עזבתי שלוש מדינות ‏עם שירותי בריאות חינם ובלי נשק חם.
‏עברתי לאמריקה ב-2015 וכבר הייתי מוכן למות.
‏אתם חושבים שהאידיוטים תומכי טראמפ, ‏שונאי האסיאתים, הקורונה הבלתי מבוקרת,
‏שאנשי טוויטר מפחידים אותי?
‏תעשו את זה. תבטלו אותי.
‏מה תעשו, תבטלו אותי ‏כדי שאצטרך לחזור למלזיה?
‏המקום שבו אני גיבור לאומי?
‏ויתרון המטבע ממש לטובתי?
‏אוי, לא!
‏איך אני אשרוד?
‏תעשו את זה.
‏שחררו אותי מהגיהינום הזה.
‏- ריקי ג'רווייס: חלק מהטבע -
‏ברוכים הבאים למופע שלי. זה לא מופע. ‏אין רקדנים או להטוטנים.
‏זה בעיקרון בחור שמדבר.
‏וזו בעיקרון ההגדרה של סטנדאפ, לא? ‏בחור שמדבר.
‏סקסיסט.
‏- חלק מהטבע -
‏מה עם כל הקומיקאיות המצחיקות?
‏למשל…
‏לא. בסדר.
‏לא.
‏אני לא עושה את זה. טוב, בסדר.
‏זו הייתה אירוניה, טוב?
‏יהיה קצת מזה במופע. נראה אם תבחינו בה.
‏זה הקטע שבו אני אומר משהו ‏שאני לא באמת מתכוון אליו כדי להצחיק,
‏ואתם, הקהל,
‏צוחקים על הדבר הלא נכון ‏כי אתם יודעים מה הדבר הנכון.
‏זו דרך לעשות סאטירה על הלך רוח.
‏כמו הבדיחה הראשונה.
‏השתמשתי בקלישאה הסקסיסטית המיושנת ‏שלפיה נשים לא מצחיקות.
‏בחיים האמיתיים אני יודע ‏שיש המון נשים מצחיקות.
‏למשל…
‏שוב עשיתי את זה. יפה שהבחנתם. יופי.
‏לא, אבל יש.
‏דיים עדנה אוורג'. היא…
‏אדי איזרד.
‏היא מעולה, לא?
‏היא לא רק קומיקאית נהדרת, ‏היא גם שחקנית מצוינת, לא?
‏היא הייתה מעולה בדבר ההוא כגבר, לא?
‏- דיון קול - הילד של שרלין -
‏ותשדרגו את צעצועי המין שלכם, לעזאזל.
‏כמה מצעצועי המין שלכם ‏בני יותר שנים מהילדים שלכם.
‏אותם ארנב ולשון,
‏מוט, כדור,
‏זה כבר אפילו לא כדור. זה קלע וכאלה.
‏תשדרגו את החרא שלכם.
‏יש משהו חדש שנקרא "טרייסיז דוג".
‏הן מריעות מניסיון.
‏שאנדו, שישתמש בך, אחותי. קדימה.
‏"טרייסיז דוג", זה רציני, אתם קולטים?
‏זה רק 50 דולר מזדיינים.
‏אימא של הבן שלי אמרה, ‏"אני לא יכולה להחזיק את זה בבית
‏כי אני לא אספיק שום דבר כשהוא שם.
‏אני לא יכולה להספיק שום דבר כשהוא שם."
‏והבן זונה עולה 50 דולר, אתם קולטים?
‏וזה מכשיר בצורת "יו".
‏החלק הזה נכנס ורוטט, והוא מתעקל למעלה.
‏והחלק העליון הוא מנגנון מציצה ‏שעובד ישירות על הדגדגן.
‏הוא רק מוצץ. פשוט…
‏עשר מהירויות מציצה בבן זונה הזה.
‏הוא יפוצץ לך את המצח.
‏זה רציני.
‏קדימה. תחפשו את זה בטלפון. קדימה.
‏לא, תעשו את זה לפני שתשכחו. תחפשו…
‏אל תדאגו שמסתכלים עליכן. תחפשו בטלפון.
‏נשים מבוגרות, תחפשו…
‏אתן יודעות שהשכל לא עובד כמו פעם.
‏קדימה. תחפשו בטלפון לפני שתשכחו.
‏תשבו ותנסו להיזכר בחרא הזה.
‏הוא כזה טיפשון.
‏"טרייסיז דוג".
‏טוב, אני מכירה מישהי, ‏קוראים לה טרייסי, יש לה כלב.
‏זה טרייסי…
‏טוב. הכלב של טרייסי.
‏- ויטני קאמינגס: בדיחות -
‏אתה מדביק סרט דביק ‏על המצלמה במחשב, אדוני?
‏כן? ידעתי.
‏מדביק סרט דביק על המצלמה של המחשב, כזה,
‏"רוסיה לא תראה את הזין הזה.
‏לא מגיע להם לראות ‏את חולצת הווי הזאת ואת הזין הזה."
‏אתה מוחק את העוגיות?
‏אתה לא יודע? אתה לא בטוח? ‏זה אומר, "כן, בכל 20 שניות."
‏כל הבנים במשרד שלי כזה,
‏"אנחנו צריכים תוכנה שמוחקת את כל העוגיות."
‏אני כזה, "כמה פורנו מוזר אתם רואים?"
‏איפה החבר שלנו? איפה 65? ‏איפה הבחור שלנו? הוא מת?
‏טוב, הנה הוא.
‏תקשיב לי. הם… אם אתה שומע אותי. תקשיב.
‏הם רואים את כל הפורנו באינטרנט,
‏ואז מתלוננים שהוא לא נמחק מהר מספיק.
‏הם צריכים למחוק עוגיות.
‏יש לכם מושג מה הוא היה צריך לעשות ‏כשהוא ראה זוג ציצים?
‏הוא היה צריך לנסוע לעיר,
‏לחפש דוכן עיתונים.
‏הוא היה צריך להסתכל לגבר בוגר בעיניים
‏ולהגיד, "אני רוצה ‏מגזין 'ביג ביוור', בבקשה."
‏העוגיות שלו היו בן אדם,
‏שהוא יכול להיתקל בו במכולת או בכנסייה.
‏הוא אף פעם לא ידע.
‏אם הוא רצה למחוק את העוגיות שלו, ‏הוא היה צריך להרוג את החבר שלו.
‏- סאם מוריל: אותה שעה מחר -
‏ראיתי כתבה לפני כמה ימים ‏שנכתב בו שהסרט "שלגייה" הוא בעייתי עכשיו.
‏וכאילו, בסדר.
‏אם סרט בן 75 שנה ויותר,
‏בואו נניח שיש בו כמה בעיות ונמשיך בשגרה.
‏אנחנו לא צריכים מאמר דעה בכל פעם.
‏אבל כמובן, קראתי את המאמר,
‏ונכתב בו, "תקשיבו, הסרט בעייתי,
‏כי הוא מנשק אותה והיא ישנה. אין הסכמה."
‏ואני כזה, "בסדר, ‏אבל זו הייתה נשיקה מהירה והיא הצילה אותה."
‏הוא לא התמזמז איתה בזמן שהוא עושה ביד,
‏והגמדים מצלמים.
‏זה נעשה בטעם טוב.
‏אני לא חושב שהסרט הזה גרם לתקיפה מינית.
‏אני לא חושב שיש בחור שיושב בכלא עכשיו, ‏כזה, "דיסני שיקרו."
‏אם את מאבדת את ההכרה ומנשק אותך נסיך,
‏זה לא בדיוק התרחיש הכי גרוע.
‏אני לא אומר שזה בסדר, אבל זה…
‏את מחוסרת הכרה, ‏זה ככל הנראה לא מי שינשק אותך.
‏אולי הנסיך אנדרו, אבל בדרך כלל…
‏נכון? טוב.
‏הביטול עדיין אמיתי? אני לא יודע.
‏מעבר מהיר אליי במרתף בעוד שנתיים, ‏"זה אמיתי. זה אמיתי מאוד."
‏אבל חלק מזה נראה מגוחך.
‏למשל ד"ר סוס בשנה שעברה. ‏אמרו, "הוא מבוטל."
‏אני כזה, "אני די בטוח שהוא מת. לא יודע…
‏הוא לא בודק את הטוויטר בטירוף עכשיו."
‏ראיתי כותרת אחת, "ד"ר סוס תחת מתקפה."
‏אמרתי, "הוא מתחת לאדמה. הוא כבר לא איתנו."
‏אני מניח שהיו לו דברים גזעניים ‏בכמה מספרי הילדים הפחות מוכרים.
‏כמובן, טאקר קרלסון בא לחדשות, כזה,
‏"הם תוקפים את סוס.
‏היום זה סוס. ‏מחר זה יכול להיות כל אחד מאיתנו.
‏אתם צריכים לבחור צד במלחמות הסוס."
‏אנשים הוציאו אלפי דולרים
‏על הספרים הגזעניים של ד"ר סוס, ‏אני לא יודע לאיזה אירוע.
‏אני לא יודע מתי מוציאים אותם.
‏"אבא, אתה יכול להקריא לי את חתול תעלול?"
‏הוא כזה, "לא, יש לי את החרא הטוב.
‏נקרא הערב את 'יהודים בכלובים' הערב." זה…
‏- החברים של שאפל - ארת'קווייק: אגדה -
‏הדבר שהכי שבר לי את הלב
‏הוא שאיבדנו את אריתה פרנקלין, מלכת הנשמה.
‏ניסיתי לתת כבוד ולצפות בהלוויה,
‏אבל ההלוויה הייתה כל כך ארוכה.
‏צעקתי על הטלוויזיה, "תרפו ממנה."
‏היא אמורה להיות עם אלוהים.
‏ההלוויה הייתה כל כך ארוכה ‏שסגרו לי את הכבלים.
‏"ההלוויה הזאת עברה שני מחזורי חיוב."
‏התקשרו אליי, "למה לא שילמת את החשבון?"
‏אמרתי, "אני עדיין בהלוויה."
‏תרפו ממנה.
‏אף פעם לא ראיתי כומר ‏קורא את כל כתבי הקודש.
‏הוא לא פספס אף פסוק.
‏ידעתי שנהיה שם הרבה זמן,
‏כי הוא בא ואמר "בראשית…"
‏אמרתי, "בראשית"?
‏איך אדם וחווה קשורים להלוויה?
‏תרפו ממנה. היא אמורה להיות עם אלוהים.
‏סי-אן-אן היו שם. הם ניתקו את הציוד.
‏"קדימה. בואו נעוף מפה.
‏היינו פה שלושה שבועות.
‏דון למון אמור להיות בטלוויזיה עכשיו."
‏צעקתי על הטלוויזיה, "תרפו ממנה!"
‏ידעתי שזה ארוך כשאריתה קמה להחליף שמלה.
‏"אני אלבש בגד אחר בחצי השני של ההלוויה."
‏אמרתי, "החצי השני?
‏למי יש מחצית בהלוויה?"
‏תרפו ממנה. היא אמורה להיות עם אלוהים.
‏ההלוויה הייתה כל כך ארוכה, ‏החזיקו אותה בדטרויט כל כך הרבה זמן,
‏עד שהיא הגיע לשערי גן עדן ונכנסה,
‏מלאך בא לדלת ואמר, "אלוהים איננו.
‏היית אמורה להיות פה לפני שלושה שבועות.
‏הוא נגע בך בשלושה בחודש. עכשיו 21 בחודש.
‏"אני יודע שאת המלכה, אבל הוא המלך.
‏את לא יכולה לתת לאלוהים לחכות לך, אריתה.
‏זה לא מכובד."
‏- טים דילון: גיבור אמיתי -
‏בפלורידה יש חוק חדש. ‏מכנים אותו "חוק האל תגיד גייז".
‏אחד הסעיפים בחוק שהורידו
‏הוא שמורים יצטרכו להוציא ילדים מהארון
‏בפני ההורים שלהם בתוך חצי שנה.
‏שזה נורא, אבל קורע.
‏כשחושבים על שיחות הטלפון שיהיו למורים…
‏"היי, מר מוריס. מה שלומך? כן.
‏אני המורה לאנגלית של טוד.
‏כן, הולך לו מצוין. לא, אין בעיות. ‏הולך לו מצוין.
‏אבל הוא קרוב מאוד לילד אחר.
‏הם צוחקים הרבה. הם נוסעים יחד באוטובוס.
‏זה אח שלו?
‏טוב. לא, כלום.
‏שום דבר. מה שלומך? הכול בסדר?
‏כן, אני בודקת מה שלום כולם."
‏אני הייתי מתקשר ולא נותן הקשר.
‏"היי, גברת מילר.
‏הבת שלך לסבה."
‏שיבינו בעצמם.
‏אתם יודעים?
‏זה גם מוציא את המורים זוועה.
‏"ראיתי את הבן שלך מביא ביד עם חבר שלו. ‏נראה לי שהם הומואים.
‏לא, באמת. צילמתי את זה. ‏ידעתי שלא תאמין לי.
‏רוצה לראות את זה? זה התפקיד שלי.
‏לא, זה התפקיד שלי. אני מורה."
‏- קאט ויליאמס: מלחמת העולם השלישית -
‏כל כך נמאס לי שמלכלכים על ג'ו ביידן.
‏"ג'ו צריך להתאפס על עצמו."
‏"אתה צריך להתעורר, ג'ו."
‏"קדימה ברנדון, ג'ו."
‏מה הבעיה שלכם?
‏מי גידל אתכם?
‏ג'ו ביידן בן 96.
‏אתם נתתם לסבא'לה את העבודה.
‏אתם נתתם לסבא רבא את העבודה.
‏עכשיו אתם רוצים שאבא'לה יתאפס על עצמו?
‏ג'ו ביידן עושה כמיטב יכולתו.
‏האיש בן 97.
‏אנשים מלכלכים על ג'ו ביידן.
‏"אני לא אוהב את הצורה שהוא יצא מאפגניסטן."
‏איך נראה לך שגבר בן 98 יוצא מקרב?
‏מהר ובשקט.
‏ג'ו ביידן יצא מאפגניסטן ככה.
‏ג'ו עושה כמיטב יכולתו.
‏תרדו ממנו. ג'ו בן 99.
‏אם יש לכם מזל ויש לכם סבא רבא,
‏תרימו לו טלפון עכשיו,
‏ותשאלו אותו אם הוא מוכן ‏ל-12 מסיבות עיתונאים מחר.
‏לא, הוא לא.
‏- ניק קרול: ילד קטן גדול -
‏מישהו פה מסתכל במראה
‏ומרגיש טוב לגבי מה שהוא רואה?
‏לא. ‏-כן.
‏כן. בדרך כלל יש בחור אחד וליזו.
‏אתם יודעים?
‏ואני מבין למה ליזו.
‏היא מנגנת בחליל. זה ממש סקסי. זה מגניב.
‏אבל מי הבחור הזה? ‏מכירים את הבחורים האלה שהם כזה…
‏כאילו תמיד יש להם שמש בעיניים, ‏אתם מבינים למה אני מתכוון?
‏הם תמיד נוגעים לעצמם בחזה.
‏איך הבוקר שלו נראה?
‏הוא מסתכל במראה ופשוט…
‏"הפצצתי.
‏בסדר. בוא נתחיל את היום, ג'ייק."
‏הבוקר שלי לא נראה ככה, טוב?
‏אני עושה כל שביכולתי ‏כדי להיות מושך ככל האפשר,
‏והערב זה המראה של אחד החברים ‏של כריסטופר מ"הסופרנוס".
‏"מה קורה?
‏היי, כריס, תדבר עם דוד שלך טוני בשבילי?"
‏אני עושה כל שביכולתי, ואז אני מסתכל במראה,
‏והקול שאני שומע כשאני מסתכל במראה
‏הוא של בריון אנגלי.
‏הוא כזה, "תראה אותך. ‏חתיכת איגואנה שמנה."
‏הקול שאני שומע הוא אולי ‏של גיבור האקשן הבריטי ג'ייסון סטיית'הם.
‏"למה אתה כל כך אדום כשאתה יוצא מהמקלחת?"
‏אני כזה, "כי יש לי אקזמה."
‏"כן, יש לך אקזמות, מה?
‏ומה גורם לאקזמה להתפרץ?"
‏"מוצרי חלב."
‏"ואתה עדיין אוכל מלא גלידות, מה?"
‏"כן."
‏"ואגוזי עץ."
‏"כן, אני לא אמור לאכול קשיו."
‏"כן, אתה לא אמור לאכול קשיו, נכון?
‏מה תעשה בקשר לזה?"
‏"אני מניח שכדאי שאלך…"
‏"כן, אתה תלך לכימאי?"
‏"אצלנו זה בית מרקחת."
‏"כן, אני בטוח.
‏אולי תלך לבית המרקחת ‏ותקנה קרם לחות ללא בישום
‏ותקנה אריזת חיסכון של מלטונין לילדים?"
‏"כי הרגיל…"
‏"כן, כי הרגיל עושה אותך תשוש בבוקר, נכון?
‏ואז אתה יוצא מבית המרקחת, ומה שכח…"
‏שכחתי את ה…"
‏"כן, שכחת את הקרמים לאקזמה!
‏אז אולי תעוף מפה,
‏חתיכת שמן, שכחן, אמפיבי, אדום, מלא פריחה,
‏אפס שמי פתטי?"
‏ואז אני מסתכל במראה ואני כזה, ‏"בוא נתחיל את היום."
‏- דיוויד א' ארנולד: לא לחלשים -
‏הם רצו כלב. אני לא רוצה כלב. מבינים?
‏קודם כול, החיים של הכלבים השתנו ‏מאז הילדות שלי.
‏מבינים? אני לא אוהב…
‏אתם, בעלי הכלבים החדשים, עושים יותר מדי. ‏אני אומר לכם.
‏אתם מכניסים אותם למכולת,
‏מסתובבים איתם בשקיות קטנות.
‏טסתי לפה במחלקה ראשונה ולידי ישב פודל,
‏הוא הסתכל עליי כזה, "מה אתה עושה פה?"
‏"לא, מה אתה עושה פה?"
‏אתם מכניסים את הפה לתוך הפה שלהם.
‏"אלוהים, אני אוהב אותך כל כך."
‏אבל אתם לא מתחסנים, רק שזה…
‏אבל זה, "אני לא רוצה את זה בגוף!"
‏אבל הכלב שלי, ‏שליקק את הביצים שלו כל היום…"
‏תעשו לי טובה.
‏אמרתי, "למה רציתי כלב?"
‏אתם מבינים? היה לי כלב בילדות,
‏ואז קלטתי, "היה לי כלב ילדות,
‏וזה היה נורא.
‏אחד הכאבים הכי גדולים שלי בילדות
‏קשור לאחד הכלבים שלי כשגדלתי.
‏גדלתי כאן, בקליבלנד, אוהיו, לא אשכח. ‏הייתי בערך בן שמונה,
‏ועמדתי במפתן הדלת, ‏הכלב היה בחוץ והשתין בדשא.
‏בחוץ נעצר רכב, פתחו את הדלת, ‏לקחו את הכלב ונסעו.
‏אמרתי, "מה?"
‏אמרתי, "אבא, לקחו את הכלב!"
‏זה כל מה שהיה לאבא שלי לתת לי ‏ברגע הנורא הזה בחיים שלי.
‏הוא עשה…
‏"בסדר, תיכנס לבית."
‏אמרתי, "רק רגע!"
‏אמרתי, "אתה לא תעשה כלום?"
‏עכשיו הוא כועס עליי. ‏"מה לעזאזל אתה רוצה שאני אעשה?
‏הלך הכלב."
‏אמרתי, "לעזאזל. ‏אנחנו לא אמורים לאהוב את הכלבים האלה?"
‏זה רדף אותי שנים.
‏וגדלתי בתקופה שבה ‏לא דיברו עם ההורים על רגשות.
‏עיבדת את זה בראש הקטן של ילד בן שמונה.
‏ובמשך שנים חשבתי על זה.
‏אני מבין למה הוא יצא והסתכל לשם.
‏כי לשם הם נסעו.
‏אבל בשביל מה אתה מסתכל לפה?
‏חשבת שהם יקיפו את השכונה
‏ויחזרו עם הכלב?
‏"בבקשה. עבדתי עליך. הנה הכלב שלך."
‏- עזיז אנסרי: סטנדאפיסט -
‏תראו את אייס קיוב. ‏אייס קיוב לא רוצה להתחסן.
‏הוא היה אמור להצטלם לסרט בשם "אין סיכוי",
‏ולמרבה הצער, לעולם לא נראה אותו, ו…
‏הוא היה אמור להתחסן ולא הסכים.
‏אבל אתם יודעים מה מוזר?
‏כמה חודשים לפני המגפה ‏אייס קיוב עשה קולונוסקופיה.
‏אתם יודעים מה זו קולונוסקופיה?
‏בעיקרון אייס קיוב הלך לרופא.
‏הרופא אמר, "יש לך בעיה בבטן,
‏ואנחנו צריכים לעשות קולונוסקופיה",
‏והוא אמר, "מה זה?"
‏והוא אמר, "שב, אייס קיוב.
‏בעיקרון אתה צריך לשתות ארבעה ליטר של נוזל
‏ולחרבן הכול מתוך הגוף.
‏פשוט לנקות את המערכת.
‏למוחרת תבוא, נרדים אותך
‏ונכניס לך לחור של התחת צינור גומי
‏שבקצה שלו יש מצלמה.
‏ניכנס לשם, נצלם כמה שעות ונראה מה קורה,
‏ונעשה כמה בדיקות, וכשנסיים, נעיר אותך.
‏והוא כזה, "בסדר, תעשו מה שאתם צריכים."
‏הוא לא אמר את הדברים שהוא אומר עכשיו.
‏הוא לא אמר, "אני צריך להבין את המדע."
‏הוא לא אמר, ‏"חור התחת שלי, הזכויות שלי." לא.
‏הוא היה מחוסר הכרה, וסביבו היו ארבעה זרים.
‏והם אמרו, "יש לנו קצת קשיים."
‏הוא כזה, "אתם יכולים. תשקיעו מאמץ."
‏הם היו שם שעות.
‏מה הם עשו, צילמו סדרה מוגבלת?
‏העונה השנייה של "גמביט המלכה" ‏מתרחשת במעי הגס של אייס קיוב?
‏אני לא יודע אם אייס קיוב עשה קולונוסקופיה.
‏אבל… הוא…
‏הוא מעל גיל 45. הוא היה צריך לעשות את זה.
‏זו קולונוסקופיה מניעתית.
‏היא נועדה לוודא שאין לך סרטן במעי.
‏אז נקווה שהבדיחה שלי נכונה.
‏- כריסטינה פזיצקי: גנים של אימא -
‏אני שוברת את מעגל הקסמים ‏של הטראומה הבין-דורית.
‏וזו הרבה עבודה, טוב?
‏אז זה מה שעשיתי בינתיים.
‏איזה עשור בטיפול נפשי,
‏ובכל יום אני מתעוררת, מודה על מה שיש לי,
‏ואז אני שותה קפה, מחרבנת,
‏אני מתאמנת כי האנדורפינים של האימון ‏עוזרים להילחם בדיכאון.
‏ואני שומרת על דיאטה ‏דלת פחמימות ועתירת חלבונים,
‏אני עושה מדיטציה פעמיים ביום,
‏אני מרגישה את כל הרגשות המטופשים שלי,
‏ואני עדיין כל כך דפוקה.
‏אני כל כך משוגעת.
‏תודה.
‏אבל אני מנסה, ואני במשחק,
‏ואני אעשה את זה. כן.
‏כן, כי הילדות שלי הייתה מטורללת.
‏ננסח את זה ככה. בילדות לא הבנתי
‏את האנשים האלה שגרים עם ההורים ‏בשנות ה-20 לחייהם.
‏אני רציתי לצאת בגיל שש, אחי.
‏הייתי כזה, "איפה המכתב שלי מהוגווטרס?
‏תוציאו אותי מפה כבר."
‏הייתי מעדיפה לגור עם הכלבות האלה ‏מ"עובדות החיים"
‏ולשכב בתנוחת המספריים עם ג'ו הלסבית. ‏זוכרים את ג'ו?
‏אתם יודעים שג'ו לסבית, נכון?
‏כן, כי היה לה קוקו…
‏והיא הייתה מכונאית.
‏מכונאית כוס, נכון? כן!
‏- פול וירזי: סיפורי לילה -
‏הבן שלי מעולה בכדורסל, קופץ וקולע יפה.
‏הוא תמיד רוצה אחד על אחד איתי, ‏אבל הבת שלי בחוץ.
‏היא לא משתתפת. ‏אז יום אחד נתתי לה כדור קטן.
‏אמרתי, "מותק, תשחקי פה עם הכדור.
‏כשאני ואחיך נסיים, אשחק איתך."
‏התחלנו לשחק. היא הפילה את הכדור
‏ונכנסה לשטח המשחק שלנו, הפריעה לנו. ‏נאלצנו להפסיק.
‏הבן שלי כבר היה מצוברח, והוא התחרפן.
‏הוא הרים את הכדור ואמר, "לא."
‏ואמרתי, "מה אתה עושה?
‏אתה מתכוון לזרוק את הכדור על אחותך?"
‏הוא אמר, "נמאס לי מזה, אבא."
‏אמרתי, "חמוד, אתה בן 12. ‏לא נמאס לך מכלום, טוב?
‏לי נמאס.
‏אני ואימא שלך עלולים להתגרש ‏בגלל מה שקרה בארוחת הבוקר, טוב?
‏גבר אחר בשם פיל יגור פה בעוד חצי שנה.
‏תחזיר לה את הכדור."
‏והבת שלי אמרה, ‏"לוקס, אפשר לקבל את הכדור?"
‏ואמרתי, "תעשה את הדבר הנכון ותן לה אותו."
‏ובכעס ובגועל הוא הקפיץ אותו אליה חזק.
‏הוא פגע לה באף ובשפה, פתח לה את השפה,
‏היא דיממה, צרחה, בכתה.
‏והיה בלגן מטורף.
‏אז עכשיו אני צריך לנחם את הילדה הקטנה שלי ‏ולנזוף בילד שלי בו-זמנית.
‏אמרתי, "מתוקה, אני ממש מצטער. ‏אנחנו ננקה את זה.
‏השתגעת? היא מדממת ובוכה בגלל הגישה שלך.
‏אני מקווה שאתה מרגיש טוב.
‏אני ממש מצטער. רק שנייה.
‏רוצה אחד על אחד? ‏נשחק אחד על אחד עכשיו, אני ואתה.
‏רוצה לשחק ככה עם אחותך? ‏קודם הכדור שלי. הבית שלי."
‏אז כדררתי אחורה חזק.
‏קליעה מתחת לסל. אחת-אפס. קדימה. ‏נראה אותך. הבית שלי. כבוד.
‏לקחתי אותו שוב. בום. ‏משלושה מטר. רק רשת סוויש.
‏אמרתי, "תנסה לקלוע נגדי. קדימה."
‏עכשיו הוא התחיל להתלהב.
‏חבר'ה, בפעם השלישית שהחזקתי כדור,
‏הבן שלי חטף ממני את הכדור.
‏ניסיתי להעביר אותו מאחורי הגב. הוא חטף.
‏הוא התחיל לרוץ לכיוון הסל, ‏והוא הסמיק ונכנס לזה,
‏והוא קלע משני מטר וחצי, רק רשת.
‏הוא ניגש אליי, הוא מתח את החזה,
‏הוא הסתכל עליי ופשוט אמר, ‏"בוא פאקינג נראה אותך."
‏"מה? מה אמרת לי?"
‏הוא אמר, "בוא נראה אותך"?
‏אמרתי, "לך שב ליד הקיר חמש דקות ‏ותחשוב על מה ש…
‏אני אבא שלך. ‏בחיים אל תדבר אליי ככה. יצאת מדעתך?"
‏הסתובבתי וחשבתי לעצמי,
‏"זה הדבר הכי טוב שראיתי בחיים שלי!
‏הבן שלי גבר!"
‏- ג'ף פוקסוורת'י: הימים הטובים ההם -
‏חודש מתחילת הקורונה ‏התקלקל לאימא שלי הטלפון המתקפל,
‏אז קנינו לה את האייפון הראשון שלה,
‏ואם הייתם אומרים לי הערב,
‏"ג'ף, היית מעדיף ללמד את אימא שלך ‏לשלוח הודעות
‏או ללמד את הכלב שלך לנגב את התחת?"
‏כנראה הייתי אומר, "תנו לי את נייר הטואלט.
‏אני אנסה."
‏ההתכתבות בהודעות הייתה קצת מאתגרת,
‏והבנות שלי כל כך התלהבו
‏שסבתא שלהן סוף סוף מתכתבת בהודעות, ‏והן שלחו לה הודעות.
‏לילה אחד התקשרה אליי אימא שלי,
‏והיא אמרה לי, "מה זה 'לו'?"
‏אמרתי, "על מה את מדברת?"
‏היא אמרה, "ג'ורדן שלחה לי הודעה, ‏ובסוף היה כתוב 'לול'."
‏אמרתי, "איך מאייתים את זה?" ‏היא אמרה, "אל-או-אל."
‏אמרתי, "אימא, זה לא 'לול'. ‏זה 'צחוק מתגלגל'."
‏אמרתי, "זה מה שהילדים עושים עכשיו.
‏במקום לכתוב הכול, ‏הם פשוט משתמשים בראשי תיבות.
‏למשל איי-די-קיי זה "אני לא יודע", ‏או-אם-ג'י זה "אלוהים אדירים."
‏אמרתי, "ככה הם עושים את זה."
‏באחד הלילות אחר כך קיבלתי הודעה מאימא שלי,
‏איי-וואי-ג'י-טי-טי-ג'י-אס-איי-אן-אס-קיי.
‏חשבתי, "אלוהים, אימא חטפה שבץ."
‏התקשרתי אליה ואמרתי, ‏"אימא, מה כתבת לי בהודעה?"
‏היא אמרה, "עשיתי כמו הבנות.
‏כתבתי, 'אם אתה הולך למכולת, ‏אני צריכה קטשופ.'"
‏כמובן. איך לא הבנתי את זה?
‏- ג'ואל קים בוסטר: פסיכוסקסואל -
‏אבל אורגזמות הן מטורפות.
‏ההבדלים בין האורגזמה הגברית ‏לאורגזמה הנשית, זה לא שפוי.
‏האורגזמה הגברית, כמו שאנחנו יודעים, ‏היא פשוטה מאוד.
‏זה כמו מריו-קארט.
‏נוסעים מסביב למסלול מספיק פעמים ומנצחים.
‏אבל האורגזמה הנשית, לפי מה שסיפרו לי,
‏זה ממש כמו להיכנס למבוך ‏שבכניסה שלו יש ספינקס,
‏והוא כזה, "אני אומר רק אמת ‏ואחי אומר רק שקרים."
‏וצריך לפתור את החידה הזאת,
‏להגיע לאמצע המבוך ולהביס את המינוטאור,
‏ואז אולי תמצא את נקודת הג'י. אתה לא יודע!
‏אנחנו מדברים על נקודת הג'י בתרבות הזאת
‏כאילו היא נעה ברחבי הגוף, ‏בכל לילה למקום אחר,
‏כמו חדר הנחיצות.
‏זה פשוט מטורף.
‏כאילו, לא נראה לי שזה יכול להיות כזה קשה.
‏שומעים שקשה לגרום לאישה לגמור
‏רק בהקשר של מערכות יחסים הטרוסקסואליות.
‏לא שומעים את זה מנשים קוויריות,
‏ואני תוהה מה הגורם החסר במשוואה הזאת.
‏כאילו, באמת.
‏לא, תפסיקו.
‏אני לא אתן לזה להידרדר ל"צחוכפיים".
‏תצחקו ותמחאו כפיים או לא זה ולא זה.
‏אבל אני לא חושב שקשה כל כך ‏לגרום לאישה לגמור.
‏האמת, נראה לי שאני יכול.
‏באמת. תכניס אותי, המאמן.
‏אני חושב שאני יכול.
‏לא הייתי הרבה זמן שם למטה, ‏אבל אני אוהב חידות,
‏אז אני חושב שאגש לזה כמו לכל חדר בריחה,
‏פשוט לגעת בכל הפינות ולצאת משם.
‏אז על רקע הדברים האלה, גברתי, ‏אם תוכלי לבוא לשבת על השרפרף…
‏אם אפשר להביא לי את מגבת החוף שלי, ‏בבקשה, זה יהיה ממש נפלא.
‏אני רק צוחק, אבל מה אם לא?
‏מה אם הייתם צופים ‏בספיישל הזה של נטפליקס והיית כזה,
‏"אלוהים, הומו אסיאתי ‏גמר לאישה לגמור על הבמה בהופעה חיה."
‏מי אמר שהתיאטרון מת?
‏- קתרין כהן: הטוויסט? היא מהממת -
‏הלכתי לא מזמן ל"צ'יפוטלה" ב-10:45 בבוקר.
‏בהוראת הרופא.
‏וכשנכנסתי, הייתי כזה…
‏כי אני מגניבה. כשאני נכנסת לצ'יפוטלה, ‏אני לא… כאן למעלה אני כזה…
‏בצ'יפוטלה אני קולטת את הקטע. אני כזה…
‏אז נכנסתי לצ'יפוטלה והבחור שעובד שם…
‏כן, גבר. חשוב לסיפור.
‏הוא כזה, "מה את רוצה?"
‏ואני כזה, "טוב, ‏הוא רוצה לשכב איתי בלי קונדום."
‏אמרתי, "שלום, אני רוצה קערה של בוריטו עוף.
‏אני יודעת שגואקמולה זה בתוספת, ‏ואקח את הרוטב הכי חריף."
‏הוא אמר, "את בטוחה?"
‏אני כזה, "אלוהים. אם אני בטוחה?
‏לא יודעת.
‏אף פעם לא חשבתי על זה.
‏אני לא חושבת על שאלות כאלה ‏של ילדים גדולים.
‏אני רק ילדונת קטנה.
‏אני חושבת רק על דברים קטנים של בנות ‏כמו עגילים ונעליים.
‏אני לא יודעת על דברים כאלה ‏של ילדים גדולים.
‏אני רק תינוקת קטנה עם ציצים. אני רק…"
‏סליחה, איבדתי את ההכרה לגמרי.
‏עשיתי משהו?
‏אמרתי משהו מעצבן?
‏- מו גיליגן: רק על עצמו -
‏אבל אדבר איתכם דוגרי. ‏עקבתם אחרי המסע שלי מההתחלה.
‏החיים לא תמיד היו עסקי השעשועים.
‏היו לי תקופות בחיים שבהן הייתי מרושש. ‏ממש מרושש.
‏כשאתה כל כך מרושש שאתה מתפלל. ‏עשיתם את זה פעם?
‏אתה אפילו לא דתי.
‏אתה מתחיל להתפלל. ‏אתה בכלל לא יודע איך להתפלל.
‏"כן.
‏אני לא יודע מי שם למעלה. ‏בודהה, אחד מכם, תקשיב.
‏אני מתחנן, בבקשה.
‏אם יש דרך שבה אבינו יוכל ללכת בגיא צלמוות
‏ולמצוא לי איזשהו סימן לכסף…"
‏אפילו כשאתה מנהל מו"מ עם אלוהים, ‏זה בכלל לא הגיוני.
‏"אם תוכל למצוא לי סימן לכסף,
‏אני מבטיח שלא אקלל יותר בחיים."
‏מה?
‏ממש מרושש.
‏- כריס דיסטפנו: ספשי ושי -
‏הסיפור של הלבנים נגמר. זה 100 אחוז… ‏הייתה לנו תקופה נחמדה.
‏תקשיבו, אנשים לבנים, ‏הייתה לנו תקופה נחמדה, אבל מותק, זה נגמר.
‏טוב? שלא תהיה לכם טעות.
‏אנחנו על הקרשים. זהו. נגמר. לא חוזרים.
‏היכל התהילה מבחינה היסטורית, ‏באמת, הרבה דברים טובים,
‏גם הרבה דברים רעים, אבל בקטנה.
‏אבל זה נגמר. הסיפור של הלבנים נגמר. ‏ואני ידעתי את זה.
‏הרגשתי את זה לפני שבע שנים בערך.
‏הרגשתי שזה מגיע. ‏הרגשתי שהמגמה משתנה אצל הלבנים.
‏הסתכלתי במראה, אמרתי, "אוי, הלך עלינו.
‏כריס, אתה…" כי אני לבן בקטע של מחלת עור.
‏אני לבן במיוחד.
‏וידעתי, אז הייתי צריך להחליט.
‏כי בכוונה שתי הבנות שלי פורטוריקניות.
‏כן. ילדות לטיניות. תודה.
‏יש לי ילדות לטיניות, ו… שוב, זה מתוכנן.
‏יצאתי לבר לפני שבע שנים. ‏הוא נקרא "פלייס טו ביץ'".
‏הוא עדיין שם. הוא בקוני איילנד, ברוקלין.
‏תחפשו בגוגל. כן, "פלייס טו ביץ'".
‏כן, קניתי שם תעודת התחסנות מזויפת ‏עם מאי טאי.
‏ו… מווידו.
‏הוא מת מקורונה, אבל מה אפשר לעשות?
‏- נורם מקדונלד: שום דבר מיוחד -
‏אני אוהב רופאים, אבל מומחים.
‏זה מה שאני לא מבין.
‏כואבת לך הרגל, ‏אז אתה רוצה להתקשר לרופא הרגליים.
‏אתה מתקשר לרופא הרגליים,
‏"אתה לא יכול לבוא. לך לרופא רגיל."
‏ואז אתה הולך לרופא הרגיל, והוא אומר,
‏"כן, אתה צריך ללכת לרופא הרגליים.
‏כן, רק תשלם לאגנס 80 דולר בדרך החוצה."
‏למה התרמית הזאת?
‏אתה כזה, "בסדר."
‏הוא כזה, "אם כבר אתה פה, ‏רוצה שאבדוק לך לחץ דם?"
‏אני כזה, "לא, זה בסדר. ‏בדקו לי לחץ דם איזה 5,000 פעם."
‏אני לא יודע מה זה אומר בכלל.
‏הוא אומר, "זה 150 על 60."
‏אני אומר, "זה טוב?" ‏הוא אומר, "זה… לא יודע.
‏"הכול מעורפל.
‏אני רופא.
‏אני אכה לך בברך בפטיש עכשיו."
‏זה הכי מוזר בעיניי בכל הזמנים.
‏לא התקדמנו מעבר לזה?
‏זה כמו סרט מצויר משנות ה-50.
‏בחור מוציא פטיש, מכה לך איתו בברכיים
‏ואז אתה אומר, "הברך שלי! אלוהים, זה כואב."
‏ואז הבחור כותב, "מצוין. טוב מאוד.
‏זו בדיוק התגובה הרצויה ‏כשהברך שלך חוטפת מכה מפטיש."
‏לפעמים רופאים מכירים מילים חכמות. ‏ראיתם פעם את האנשים האלה?
‏פעם הייתי ממש עייף, ‏היה לי איזה משהו, לא ידעתי מה זה.
‏אז הלכתי לרופא ואמרתי, ‏"היי, דוקטור, יש לי בעיה. אני ממש עייף."
‏הוא אמר, "נשמע לי כמו ‏תסמונת התשישות הכרונית."
‏אמרתי, "באמת? מה זה?"
‏הוא אמר, "כרונית זה תמיד
‏ותשישות זה עייף,
‏ותסמונת זה משהו שיש לך.
‏בכל אופן, אתה יכול ‏לשלם לאגנס 80 דולר בדרך החוצה."
‏- פסטיבל NETFLIX IS A JOKE: המיטב -
‏אני אוהבת גבר עם צוואר עבה ‏שנראה בור ועם הארץ. זה מה שאני אוהבת.
‏- רייצ'ל פיינסטין -
‏אני אוהבת בחור שנראה כאילו הוא יגיד, ‏"לכו בעקבות הכסף"
‏כשהוא מדבר על החיסון.
‏אני רוצה ש"ואן דיירקשן" ‏יעשו מחרוזת קאברים לבי-טי-אס בהלוויה שלי,
‏כי ככה אשמח שאני מת.
‏- ג'ימי קאר -
‏- ביל בר מציג: חברים שהורגים -
‏אני מחפשת צעירה שווה, מישהי בערך בת…
‏חמישים.
‏- מרשה וורפילד -
‏הדבר הכי טוב ביציאה מהארון כטראנסית
‏הוא שאנשים כל כך נרעשים מזה
‏שהם שכחו לגמרי להיות גזענים,
‏אז זה הדבר הכי טוב שקרה.
‏- רובין טראן -
‏בכל חודש אני חושבת שאני בהיריון.
‏גם אם אני לא עושה סקס,
‏אני כזה, "זה קרה למרים. ‏זה בטח יכול לקרות לי."
‏- קרלי אקילינו -
‏אנשים עם ילדים מתנהגים ‏כאילו אם אין לך ילדים,
‏אסור לך לציין מתי הם מתנהגים ‏כמו הורים מחורבנים.
‏- בריאן סימפסון -
‏הקטע המוזר הוא ‏שלא הייתי טראנס לפני החיסון.
‏- ג'יי מקברייד -
‏- איימי שומר מציגה: המדריך להורה -
‏"אתם לא שונאים שמתברר שהזונה בת 17?"
‏- טריקסי מאטל ‏STAND OUT: חגיגה להטב"קית+ -
‏"אני די בטוח ששילמתי על 16."
‏להיות קומיקאי זו לא הפרעה פסיכיאטרית.
‏- ג'ון מולייני, הענקים -
‏האם רבים מאיתנו ממש דפוקים, ביניהם אני?
‏כן. אבל שיהיה.
‏- דיוויד לטרמן ונעמי אקפריגין -
‏- יש לך רבע שעה עם דיוויד לטרמן -
‏מדי פעם אם יהיה לך מזל, ‏אולי תמצאי שם לזניה.
‏אוהבים אותך, על אמת. ‏-תודה על המריחואנה.
‏כן, תיהנה, אחי. ‏יש לי עוד אחד בשבילך פה.
‏זה. ‏-הג'וינט הזה בשבילי?
‏זו הפקת נטפליקס של סנופ דוג.
‏- סנופ דוג וחברים -
‏בואו כולנו נצטופף,
‏כי אני בטוחה שהאנשים הרגילים בשורה הראשונה
‏רוצים תמונה של ארבע המהממות.
‏ממש לא. ‏-לא. אין מצב. אני לא…
‏- לילי טומלין, ג'יין פונדה -
‏- ג'ון דיאן רפאל, ברוקלין דקר -
‏לאחרונה איבד עולם הקומדיה את נורם מקדונלד,
‏את לואי אנדרסון,
‏את בוב סאגט,
‏את גילברט גוטפריד
‏ואת ויל סמית'.
‏- ג'ף רוס, הענקים -
‏- הענקים -
‏תודה ליציע. אני מעריך את זה.
‏תודה שבאתם ושילמתם חצי מחיר.
‏אני מודה לכם מאוד.
‏תודה, אבל תסתמו את הפה.
‏אל תריעו. פשוט תצחקו. תודה.
‏לא, אבל… שקט. כולם להירגע.
‏בסדר. תסתמו את הפה.
‏אתם מראים לכלבה שהיא הצליחה.
‏איפה הנשים הסקסיות?
‏מי לא לובשת תחתונים?
‏"אני מריח בייקון הודו"
‏נטפליקס מודיעים לי
‏שהספיישל בן השעה שלי חרג
‏ב-37 דקות ו-30 שניות.
‏- לזכרם של דיוויד א' ארנולד ‏נורם מקדונלד -
‏תרגום כתוביות: דניאל שרמן