Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A LEGJOBB STAND-UP PILLANATOK 2022-BEN
ÉLŐBEN A RED ROCKSBAN
Minden tanulmány, amelyben azt vizsgálták, ki az okosabb,
a férfiak vagy a nők, mind arra jutott, hogy bizony a nők.
Rohadtul mindegyik.
Hölgyeim, ezt nem kéne megtapsolni.
Tudják, hogy seggfej vagyok.
Tudják, hogy ennek csúnya vége lesz.
„Azt mondta, csini vagyok? Te jó ég!”
Tessék szakítani!
Ha minden tanulmány szerint okosabbak,
azt a kérdést tegyék fel maguknak, hogy „Ha valóban ilyen okosak vagyunk,
mégis hogy jutottunk idáig?”
Nos…
Nem a hozzám hasonló fazonok miatt.
Bár tudom, hogy szívesen rám kennék.
Hölgyeim, ne mondják, hogy még sosem jártak egy sportkocsmánál meccs alatt,
és vették szemügyre az ottani egyedeket.
A sok ostoba figura sörhassal mellkast döngetve.
„Benne van az álomcsapatomban. Első helyen, aha.
Kértek még sajtrudat?”
Agyasabb nőként
sosem néztek be ilyen helyre, és merült fel önökben,
hogy „Egy ilyen előz meg, baszd meg? Egy ilyen?”
Az unokaöcsém 25 éves, és egy építésszel jár.
Egek, a nő olyan okos és érdekes,
sikeres és megnyerő.
Mind azt reméljük, hogy egy nap majd elveszi a nőt.
De a hét elején felhívott, és azt mondta,
„Tudod, Ali néni, azt hiszem, szakítok vele.
Ja, mégis csak vezető beosztásban van,
és azt hiszi, otthon is dirigálhat nekem.”
Én meg…
„Hát,
erre így is úgy is számíthatsz.”
Akár főnök, beosztott vagy munkanélküli,
ha egyszer összeházasodtok, és gyereketek van, a nejed dirigál majd.
Tisztában volnál vele, ha néznéd a Házvadászokat.
A Házvadászok egy műsor a HGTV-n,
amelyben egy pár úgy tesz, mintha együtt hoznának meg egy döntést.
És eljátsszák ebben az előre megrendezett show-ban, hogy megnéznek három házat.
A közönségnek meg körmét kéne rágnia izgalmában.
„Melyik házat választják?”
Azt, amelyiket Barbara eredetileg kiszemelte, vili?
És Barbara, aki az idahói Boiseben él,
vagy hol a francban veszik fel ezeket az HGTV-s műsorokat,
ahol a házak hektáronként 5000 dollárba fájnak…
Barbarának se pénze, se hatalma, se tekintélye,
de Barbara nő.
És minden nő kiváló,
ha kellemetlenkedésről,
a boldogságának és önbecsülésének fogva tartásáról van szó,
míg meg nem kapjuk, amit rohadtul megérdemlünk, oké?
Igen.
A KIRÁLY BOLONDJA
Ilyen idősen már nem szeretek orvoshoz menni,
mert sok doki korombeli.
És indiaiak, vagyis simán ismerhetem őket.
Ott ülünk az NYU várójában,
nyílik az ajtó, kijön a nővér.
Azt mondja: „Gupta doktor úr fogadja önt.”
Én meg,
„Nagyon remélem, hogy ez nem Arjun Gupta Sacramentóból.”
Aztán meghallok egy ismerős hangot. Azt mondja, „Hasan Minhaj?”
Én meg, „Ez bizony Arjun Gupta Sacramentóból!”
Ismerem a srácot. Egy kibaszott idióta.
Kibukott a karibi orvosi egyetemről.
Kétszer!
Erre én, „Arjun, te hogyhogy praktizálhatsz?”
Azt mondja, „Nem tudom.
Ezért vagyok gecidoki egy alagsori rendelőben.
Told le a gatyát! Hogy van a nénikém?”
Én meg, „Arjun, ne beszélj már anyámról!”
Hisz le sem doktorált!
Csak egy nyamvadt csontkovács!
Fúj!
Fúj neked, csontkovács! A hátadra!
Az ostheopatha dokik utálják ezt a viccet.
Tehát az orvosok és csontkovácsok gyakorlatilag ugyanazok.
Mindketten jó orvosok.
A különbség,
hogy a csontkovácsok humorérzéke elpárolog a felvételi pontszámuk láttán.
Látják a hátsó helyeket?
Ott ülnek a csontkovácsok.
Itt meg az orvosok. Tudják, mi a különbség?
Öt pont a felvételin.
A srác könyékig vette magát a cuccomba. „Haver, tudom, mi a gáz.”
Én meg, „Ki ne mondd, tesó!”
Erre ő, „Fiam…
vérbőség van idelent. Csökkenti a spermaszámod.
De elvégzünk egy veszélyes műtétet, és megoperáljuk a heresérvedet.
De ne aggódj! Én műtelek majd.”
Mire én, „Arjun, én nagyon aggódom.”
Fehér köpeny van rajtad és kosárcipő.
De már veszi is elő a borotvát. „Máris megborotvállak.
Legyünk túl rajta itt és most!” Erre én, „Arjun, állj! Nem készültem fel.”
Mire ő, „Figyu, haver!
Ha nem operáltatod meg,
nem lehet gyereked.
Soha.”
Visszakérdeztem, „Komolyan mondod?
Nem lehet Beenával gyerekünk?
Azt mondod, nem alapíthatunk családot?”
Ez az, amire nem figyelmeztetnek a felnőtté válással kapcsolatban.
Minden más megvilágításba kerül, ha a „nem akarom”-ból „nem lehet” lesz.
Igazam van, csontkovácsok?
NÉZZ MAGADRA
Oda se neki, ha mentális betegséget állapítanak meg önnél.
Az is csak információ önről,
amelynek segítségével jobban tud törődni magával.
Igen.
Ha bipoláris… nincs azzal semmi baj.
Az olyan, mintha nem tudna úszni.
Talán ciki elmondani másoknak,
és talán nehéz lehet elmenni bizonyos helyekre.
De vannak karúszók.
És ha felveszik a karúszókat,
oda mehetnek, ahová csak akarnak.
És tudom, hogy van, akiben felmerül,
„És ha csúnyán néznek rám a karúszók miatt?”
Nos, nekik tök mindegy, hogy él-e vagy hal,
szóval kit érdekelnek?
Talán elmehetnének a búsba!
Nem is tudom.
Attól még a karúszókat fel kell venni,
mert nem oké úgy menni nyilvános uszodába,
beleugrani a mély vízbe, hogy nem tud úszni,
mert a többiek majd megoldják.
Kapálózva bizonygatja, hogy jól van, miközben szó szerint fuldoklik.
Míg a segítségére nem siet egy kedves, jóképű idegen,
maga meg „Látják? Jól vagyok. Jó úszó vagyok.”
Ők meg, „Nem, maga víz alá nyomja a fickót.
Kevin lett a karúszója,
és ez nem fair Kevinnel szemben.”
Aztán valaki arra lebeg hanyatt fekve, maga meg, „Ez mi volt?”
Ők meg azt felelik, „Valaki, akit a szülei bátorítottak a vízben,
míg nem tudták biztosan, hogy nem fullad bele.”
Tessék a karúszója.
FLUFFY A STADIONBAN
Miután egyik este eljöttem a tacóstól,
rádöbbentem, milyen sokaknak kell a komfortzónájukon kívül merészkedniük,
hogy egyéb pénzkereseti lehetőségekhez jussanak.
Egyik este tévesen azt hittem, hogy a büfében dolgozó ipse mexikói volt.
Pedig nem.
Még spanyolul is szóltam hozzá, ami végképp betette a kaput.
Ha szóba állunk egy barna bőrű személlyel, először mindig angolul kell megszólalni,
és ha nem érti, akkor jöhet a B terv,
a gimiben tanult spanyol.
Angolul kezdesz: „Üdvözlöm, uram…”
Ácsi! Menni fog.
Hola.
Odamentem a büféshez, és…
Egy tíóra emlékeztetett.
Szóval én meg…
Vagyis: „Szevasz, barátom! Hogy s mint?”
Erre ő: „Miket beszélsz?”
„Elnézést, uram. Azt hittem, mexikói.”
„Nem, nem mexikói vagyok,
hanem görög.”
Görög?
Tyű! Attól jó messze voltam.
„Bocs, tesó. Későre jár, fáradt vagyok. Kaphatnék két tacót?”
„Hogy érted, hogy kaphatnál-e két tacót?
Az előbb mondtam, hogy nem mexikói vagyok, hanem görög.
Nem árulok tacót,
csak gyrost.”
Gyros?
Aztán beugrott, hogy láttam valamit kiírva,
de azt hittem, hogy csak a fickó neve.
Így szólt: „G-Y-R-O-S.
Gyros!”
Erre bepöccent. „Nem gyros. Gyros!”
„Itt az áll: gyros.”
„Ez gyros!”
„Tesó, fáradt vagyok, késő van. Mi a fene az a gyros?”
„Olyan, mint a taco.”
NEVETÉSBEN AZ EGYSÉG
JÓ SZERENCSE
Kiderült, hogy nem én vagyok a pasi a kapcsolatban.
Ja.
Nem én vagyok a pasi, ami meglepő, tudom,
mert széles a vállam, és a kedvenc színem a kockás.
De ez után a bevezető után tök más film következik,
mint amire számítanak.
Ahogy mondani szoktam, a szőnyeg nem passzol a függönyhöz.
Ezt a két dolgot nem tudom a helyére tenni.
Pedig pont úgy festek, mint egy ezermester. Tisztára olyan vagyok.
Ha az autójuk beadná a kulcsot, és meglátnának,
még azt is hihetnék, hogy meg tudnám javítani.
Valamiért kinézik belőlem.
Mert egy leszbi pár maszkulinabb fele képes rá.
Ő konkrétan a vállára vetné a kocsit,
és elsétálna vele egy benzinkútig.
Ha pedig beleköp a tankba,
a motor is beindul.
Varázslatos, de ez mégsem én vagyok.
És ez az információ leginkább a pasikat zavarja össze.
A barkácsáruházban is folyton megtalálnak,
mert azt feltételezik, ott dolgozom.
Azt mondják: „Mizu, haver?
Hol vannak a szögek?”
Mire én: „Én szobanövényért jöttem.”
Ó!
De azt tudom, hogy a kasszánál árulnak M&M-et.
Ugye itt senki nem Covidos? A fenébe is!
- Nem! - Na persze!
Hamis az oltási kártya, igaz, szarháziak?
Ja, a Covid nagy szarság. A nagyokosok azt hajtogatják: „Vegyék fel az oltást!”
Én meg: „Hát… nem is tudom, mit csináljak.
Az a cucc… Azzal a frászt akarják az emberre hozni.
„Tessék, fogadja csak el! Már tablettában is van.”
Szóval beadattam. Gondoltam, ott egye meg a fene! Bevállaltam.
Ja, beadattam.
Amikor arról hadováltak, hogy levesznek a Netflixről,
mondom: „Na, hova akarja szúrni? Tolja csak…
Szúrjon csak seggbe! Rajta!”
Azt hittem, elkaptam. Tényleg.
Elmentem a dokihoz. Megszólalt: „Én nem ezt mondtam.”
Erre én: „Hát mit mondott?”
Ő meg: „Azt, hogy 19-én a drogtesztje pozitív lett kokainra.”
Mondom: „Nem hallom jól. Nem értem, amit mond. Csak a 19-et értettem.”
A fekák nem csípik az oltásokat.
De ha ízesítve vannak, az más tészta.
A senkiházi az ananászos Modernát tolja, feka?
Ne bazz!
Az meg görögdinnyés Pfizer?
„Figyu, haver! Nekem ez a kilencedik!
Tudtad, hogy egy hónap és jön a mangós?
GONDOK
Az a bajom a fegyverekkel,
hogy mindkét oldal érvelése sántít egy kicsit.
A konzervatív fejtegetés szerint azért kerültek az alkotmányba,
mert az alapító atyák úgy vélték, hogy ha mindenkinél van,
a kormány majd az ő akaratuk szerint jár el, különben fellázadnak,
és szembemennek a kormánnyal.
Ez az 1700-as években tényleg jó ötlet volt,
csakhogy máig vannak olyanok, akik fegyvereket halmoznak fel,
mert azt hiszik, eljön a napja, hogy harcolnak majd a hadsereggel,
és szerintük még esélyük is van, igaz?
Nézzék, talán igazuk van,
úgyhogy hadd javasoljak valamit! Tegyük próbára az elméletüket,
és évente egyszer rendezzünk fegyveres csatát!
Mondjuk az Országos Lövész Egyesület száz tagja
mondjuk a hadsereg két tagja ellen.
A Fox közvetíthetné karácsony napján.
„Boldog karácsonyt! Üdvözlöm önöket az NRA és a hadsereg 2022-es megmérettetésén.
Menjünk ki a harcmezőre, és ismerjük meg az egyik NRA-harcost!
Uram, hogy hívják? Milyen fegyverrel dolgozik?”
Ő meg: „A nevem Andy Baker,
egy AR15-ösöm van, és tetőtől talpig kevlarban vagyok.”
„Andy, mennyire bizakodó egytől tízes skálán?”
„Kibaszott milliónyira!”
„Gyorsan benézünk a hadsereghez is.”
Ekkor mutatnak egy fickót egyedül a bunkerban,
„Jeremiah Walker őrmester vagyok.”
„Jeremiah, milyen fegyverrel dolgozik?”
Erre ő: „Nem tudom, ez így ér-e, de egy drónnal.
Ja, van rajta nyolc Hellfire-rakéta és egy nagy teljesítményű kamera.
Mint a monitoron láthatja,
az NRA-s fickók egy nagy csapatba tömörülnek.
Szóval csak… Elkezdtük már? Jól van.
Ja, szóval megnyomom ezt a gombot.
Aha, mind meghaltak.”
„Ennyi volt idén az NRA és a hadsereg küzdelme…
amit a Whole Foods támogatott.”
MINDÖRÖKKÉ DÖGÖS
Minél nagyobb a cicid, annál rondább a melltartó.
Ez az igazság. Aha.
Teljesen együttérzek a C kosár felettiekkel.
Ismerem a kínt. Tudom, milyen rondák a melltartóink.
Egy hajóban evezünk. Bármi…
Tudom, hogy az emberek gúnyolódnak rajta: „Nagy a cicid? Biztos nehéz…”
Rohadtul nehéz, oké?
Direkt csinálják! Bizony!
Ott vannak a nagy cicik! Igen!
A világ azt akarja, hogy óriási dudád legyen,
és ha végre az van, nem biztosítják az infrastruktúrát a támogatásához.
Csak csini melltartóra vágyunk.
Ehelyett kapunk egy szovjet időkből megmaradt szélzsákot.
„Vegyétek fel, aztán irány szántani! Csak csináljátok!”
Mi nem hordhatunk csini melltartót.
Emlékeztek, amikor tiniként a barátnőitek…
Apropó, ha valakinek kisebb melle van, A vagy B kosaras,
inkluzívak vagyunk, de akkor sem tudtok semmit!
Fogalmatok sincs, milyen volt veletek,
amikor a lányok azt mondják: „Menjünk plázázni!”
Ők meg az Abercrombie-ba akarnak menni csini melltartóért.
Emlékeztek?
És elmész velük,
ők előre szaladnak,
te meg csak cipeled utánuk a kifejlett dudádat,
hogy: „Várjatok!
Nem tudok futni. Nincs rajtam két sportmelltartó. Jövök!”
Csini melltartókat próbálgatnak, cirógatják egymást.
Te meg csak a sarokban majszolsz egy szelet pizzát.
„Anyám kettőre jön értem. Itt leszek.”
Irtó csiniket hordtak.
Mindig olyat akartam, de nem lehetett.
Próbálgatták, kiléptek, „Nézzétek, milyen pihe-puha!
Olyan bukolikus! Nézzétek! Szívecskés!
Ezen meg csókos száj!
Még gyerek vagyok! Hát nem cuki?
Ezen tollak vannak,
ez meg csak két kontaktlencse fogselyemmel.
Ugri-bugri!”
Na én nem! És más nagymellű lány sem!
Elvezettek minket valami sikátoros autó csomagtartójához,
ahol egy Loretta nevű kelet-európai nő rád igazított valamit,
belemerte egyik melled a másik után, hogy csak úgy sajgott,
majd a helyükre rázta őket anyád előtt.
Te meg csak ülsz ott. Még a csókolózásig se jutottál el,
ő meg csak fogdos, hogy: „Na, milyen érzés?”
Te meg: „Egészen felizgultam. Nem is tudom.”
ÉDES ÉS LÉDÚS
Kicsit későn kezdtem el magammal törődni.
Nemrég kezdtem el elegendő testápolót használni.
Értik, ugye? Hogy tényleg hidratáljam az egész testemet.
Jó sok testápoló kell.
Mindig spóroltam vele. Azt hittem, nem érdemlek annyit.
Csak visszafogottan nyomtam magamnak,
és felülről lefelé haladtam, aminek a lábam viselte a következményeit.
Aztán beléptem a Costcóba.
Más lett az életem. A costcós krém nagyon megéri.
Jó nagy flakonban adják.
A tetején rendszerint még pumpa is van.
Az egyetlen gond, hogy a flakon kétharmadánál
a technológia összeomlani látszik.
Jaj, ne!
Még sok krém van benne, de a pumpa nem segít.
A pumpa meghalt.
Ekkor kell lecsavarni a pumpát és a szívószállal kikanalazni a krémet.
Azt nem csípem.
Pumpálás után mártogatni kijózanító élmény.
Mert ha pumpálok, olyan gondtalan vagyok! Gazdagnak érzem magam.
„Tartsd meg az aprót!”
Amikor mártogatok, olyan…
„Intelligens állat vagyok.
Eszközt is használok.”
Egyszerre kell tekerni és húzni.
Mintha evőpálcikával vajaznám a pirítóst.
Vettem testápolót, arckrémet.
És kirúgtam a hámból, vettem szemránckrémet is.
Ez már egy következő szint.
A szemránckrém komoly dolog, mert többe kerül.
Többe, mint bármelyik krém, amit valaha vásároltak.
De icipici tégelyben adják.
Komolyan kell venni ezt a dőzsölést.
Csakis gyűrűsujjal szabad felvinni.
Az a legpuhább ujj,
mert az a leglustább ujj.
A gyűrűsujj nem pöcköl, nem mutogat, nem szitkozódik.
Csak…
A gyűrűsujj két dologra jó: ígéretet tenni
és szemkrémet kenni.
Finom ütögető mozdulatokkal,
enyhén tátott szájjal, így…
„Ajánlom, hogy beváljon!
Olyan drága!”
KÖZÉPOSZTÁLYBELI
Felnőttként három nyelven beszélek.
Spanyolul, angolul és fehérül.
A fehér olyan, mint az angol,
csak puccos szavakkal bővítve,
mint a „bio” és „levonható”.
Mondok egy példát.
A mindennapokban, ha a barátaim hibáznak,
azt mondom: „Csajszi, elkúrtad!”
De ha fehérül beszélek, azt mondom: „Hölgyem, ez elfogadhatatlan.”
Látják az apró különbséget?
„Szétkúrom a fejedet!”
„Hadd beszéljek a főnökével!”
Ugye?
ÉLŐBEN A LOS ANGELES FÓRUMBÓL
Amikor anyukám pisil, nem törli ki.
Egy nő ott fujolt!
Takarja a száját, és intett.
Ő ott, a farmeros!
A farmerdzsekis teljesen elhűlt, hogy „Ó, istenem!”
Aztán meg integetett. „Én voltam az. Fúj!”
Nézzenek rá!
Megmondom, miért. Hogy hívják?
- Eileen. - Eileen.
Elmondom, miért nem használ papírt, jó, Eileen?
Mert lemossa vízzel. Szóval ezt neked, ribi!
Soha ne merészelj csúnyát mondani anyám puncijáról!
Az övé a legtisztább punci egész Los Ang…
Tabónak hívja.
Az egy pohárka.
Sokan kérdezik itt, hogy mi is az a tabó.
Főleg a nem filippínók.
Megmondom én, mi az a tabó.
A tabó bármi lehet.
Egy letört fülű kávéscsésze.
Egy üres margarinos doboz.
Anyám kedvence az óriási műanyagpohár.
„Mert több mint egy liter víz fér bele, Joseph.”
Igazán tisztára tudom vele mosni.
És anyám tabója mindig ott van, ahol lenni szokott,
mióta ebbe az országba költözött.
A tusoló és a wc között.
Azt kis rést hívják tabósávnak.
És anyám ott tartja a különleges poharát.
Tudom, hogy sok nem filippínó fickó értetlenül hallgat,
„Miért mondod ezt el, Jo Koy?”
Elmondom, miért.
Tegyük fel, hogy összejössz egy filippínó csajjal, és minden jól alakul.
És egyszer csak nála töltöd az estét.
Felkelsz, megmosod a fogad, de kéne egy pohár.
Nehogy azt használd!
Az a pohár nem arra való.
CSAK ÉN LÁTOM ÍGY?
Ha a nejemmel elmegyünk szórakozni, és hazaérünk,
mindig meglepődik, milyen gyorsan lefekszem.
Nem tudom, önök hogy vannak egy kimenős este után,
de én hazaérek, fogat mosok, levetkőzöm, és bumm!
Máris ágyban vagyok.
Nincs arcmosás.
Két órával azelőtt már megmostam.
Hogyhogy? Cicamosdás másfél óra kimenő után?
A nejem meg belép: „Te jó ég! Te már ágyban vagy?”
„Ja, elvégre éjszaka van.
Mit hittél, mit fogok csinálni? Nekiállok füvet nyírni?
Bújj be!”
Lövésem sincs, mit művel a fürdőszobában.
Azok a kiszűrődő zajok!
A víz…
Kijön, és valami tüskés hengerrel bizgeréli az arcát.
Én meg: „Hisz te vérzel! Jó ez neked?
Anyám azzal tésztát készít.
Miért használod a homlokodon?”
Aztán feltesz valami koreai maszkot. Láttak már valaha…
Amint megpillantja az ember: „Akkor ma nincs szex. Erről ennyit!”
Tán egy hokikapussal szeretkezzek?
„Csak pislants, drágám, hogy tudjam, élvezed!
Odabent vagy?”
AKARTOK VALAMI ŐRÜLTSÉGET HALLANI?
A fehér iskolák nem úgy ünneplik a Fekete Történelem Hónapját,
mint a fekete iskolák.
A fehér iskolák az alapján ünneplik,
hogy hány fekete gyerek jár hozzájuk.
Ha négy kis feka van, akkor négy napig tart.
Maradjunk annyiban, hogy a gyerekeim
suliösszetartós napjai is hosszabbak ennél.
Azon kevesek, akik fehérek itt,
nem tudom, tudják-e, milyen fontos számunkra ez a hónap,
de régen apait-anyait beleadtunk, igaz, fekák?
Fekete hősök bőrébe bújtunk,
és kibaszott 30 napig úgy is maradtunk.
Tudom, mit gondolnak. „Ms. Pat, hisz csak 28 napos!”
Csesszék meg! Hozzácsaptunk két napot!
Hadd mondjak egy példát!
Ha a gyerekük Harriet Tubmant választotta,
akkor bizony Harriet Tubmanné vált.
Okosnak kellett lennie, igazi vezetőnek, aki jól bújócskázik…
és pisztollyal is tudnia kellett verekedni.
Miközben komoly arcot vág.
Fekák, velem ne játsszatok!
Tudjátok, hogy Harriet rohadtul nem volt szép.
Úgy nézett ki, mint a saját nagybátyja.
Ne értsetek félre, nagyra értékelem Harrietet.
Nélküle én is valami fehér ipsét pipáznék akaratom ellenére.
Úgy tesztek, mintha megdöntenétek, pedig nincs itt olyan feka.
Te megdugnád? Ó, te lány vagy. Bocsika.
Valószínűleg megdöntenéd, de…
Bocs, nem láttalak. Nincs rajtam szemüveg.
Te biztos csontig nyalnád, de… bocs!
A szabadságért bármit, igaz?
Kinyalod magad a gazda házából.
SEMMI SZEMÉLYES
Ma valaki megpróbált megölelni.
Biztos szemétládának hangzom,
de ez az idősebb hölgy olyan kedves volt, meglátott, és lefagytunk.
Mire megszólalt: „Ó, ne! Egy pillanat!
Nem. Maga valaki?”
Mire én: „Bizony, valaki vagyok.”
Erre ő: „Öleljen meg!”
Én meg: „Jaj, ne!”
Nem mintha nem tetszene, csak be voltam rezelve.
Értik, ugye?
Ki ölelkezik még?
Azért bepróbálkoztam, hátha megúszom egy ökölpacsival.
Mire ő: „Nem! Jöjjön csak! Én ölelni szoktam.”
Kitárta a karját, és lecsapott.
Ekkor feladtam. „Ám legyen! Legfeljebb mindketten meghalunk. Jöjjön!”
Nem tudtam, mi van vele. Talán beteg?
Ilyen paranoiás vagyok.
Egyébként is, elfelejthetnénk végre ezt az ölelős sztorit?
Már senkinek nem jön be.
„Én ölelni szoktam” és kész? Nincs több kérdés?
Ez nyilvánvaló okok miatt felejtős,
pasiknál pedig száz másik oka van, hogy miért nem működik.
A nagybátyám volt ilyen.
„Gyere csak ide! Én tapizni szoktam.
Ide veled! Micsoda popsi!
Nem, semmi baj. Csak hátsókat tapizok.
Ne furcsálld! Csak azért tapizom őket, mert tetszenek.”
„Nem, az világos.”
„Régimódi fickó vagyok. Hozzátartozik a sármomhoz.
A tevepatákat is megsimítom, így szoktam.
Csak kézfejjel.
Nem is érzem. Itt nincsenek idegvégződések.
Miért lennél pipa?
Kérdezd a családot! Jó ideje csinálom.
Szeretek közeledni másokhoz, mindenki csípi.
Nem akarok megváltozni, ne légy ilyen érzékeny! Ugyan már!”
FORRADALOM
Angliában elmentem egy kutyás show-ra.
Épp forgattunk valamit. Nyilván,
különben be nem tenném a lábamat egy kutyás show-ra.
És láttam egy berni pásztort. Azelőtt még sosem láttam ilyen kutyát.
Teljesen odáig voltam!
Álmomban képzelnék el egy ilyen kutyát.
Tökéletesek. Fekete, fehér és barna szőrűek.
És rém lusták. Semmihez sincs kedvük.
Látni a szemükben, hogy a tenni akarásuk, nulla.
Tisztára…
Nekem kell egy ilyen kutya.
Hazajöttem. Szóltam az asszisztensemnek.
„Szerezz nekem egy berni pásztort!”
De hírességként nem vehetsz csak úgy egy kutyát.
Menhelyről kell hoznod az állataidat.
Különben a PETA rád gyújtja a házat.
Azt mondtam az asszisztensemnek,
„Találj nekem egy használt berni pásztort!”
Két héttel később bekóválygott az életembe egy háromkilós, kéthetes berni pásztor,
és én alig hittem a szememnek.
Azonnal elneveztem Garynek.
De nem gondoltam át teljesen, mert a kölyökkutyák élénkek.
Mást sem akarnak, mint játszani.
És éles kis foguk van, és mindenre felugrálnak,
és bosszantóak.
A két másik kutyám találkozott Garyvel,
majd két órával később felvonultak az emeletre,
és két hétig le se jöttek.
Az egyikük küldött sms-t. „Szólj, ha Gary elment!”
Negyvennyolc óra sem telt el, és Gary megette két kanapémat.
Nem a párnákat. Az egész kanapét.
Mondom: „Te jó ég! Mi a…”
Ki kellett pakolnunk a földszinti bútorokat,
gyakorlatilag egy üres raktárban laktam,
fejlámpával és védőfelszerelésben vártam a következő összecsapást.
A negyedik napon egy bagolytetemet találtam a kertben.
Azt sem tudtam, hogy baglyok tényleg léteznek.
Azt hittem, csak a Trónok harcában vannak.
BÁRCSAK
Valóra vált egy álmom. Eljutottam Svájcba.
Ha esetleg nem tudnák, elmondom, miért vágytam rá annyira.
Anyám fekete xhosza nő Dél-Afrikából.
Dél-Afrikában nőttem fel, oké?
Apám svájci. Fehér ember.
Mégsem jártam még Svájcban.
Amikor lett volna rá lehetőségem, időm nem volt, és így tovább.
Most először végre eljutottunk Svájcba.
És egészen felszabadító volt! A következő a helyzet.
Világ életemben
úgy éreztem, hogy apám nem igazán szeret.
És most, amikor Svájcban találkoztunk,
rájöttem, hogy „Nem!
Ő csak svájci.
Mindannyian ilyenek.
Kicsit fura volt.
Próbáltam meglepni azzal, hogy németül tanultam.
Egy ideje nem találkoztunk, és mivel ő németül beszél,
gondoltam, majd meglepem vele az úton.
Egy csomót tanultam Duolingón,
és Németországba is elmentem gyakorolni.
Megérkeztem Svájcba, „Itt az idő.”
Készen álltam. „Meglepem apámat.”
Elterveztem, hogy bekopogok hozzá,
ő ajtót nyit, és felkiált: „Trevor!”
És akkor megszólalok: „Papa! Ich sprechen Deutsch!”
Ő meg erre…
És megölel…
Az egészet elterveztem.
De nem így sikerült.
Odaértem. Meglepődött. Boldog volt.
De amint megszólaltam, hogy „Papa! Ich sprechen Deutsch!”
Azt mondta: „Csak ezt ne! Nem kell.”
MINDANNYIAN SIKÍTUNK
Ez már más világ, haver.
Más idők járnak, mi?
Óceánjárók? Olyat már nem látsz, azoknak búcsút mondhatsz.
Az unokáink sosem tudhatják meg, mi az a svédasztal.
A fenébe! A Covid mindent megváltoztatott.
Először is, az óceánjárókra minden jegy elkelt 2026-ig.
Az emberek alig várják, hogy felszálljanak a pestisbárkára,
és elhajókázzanak.
„Ó, hadd haljak meg egy csúszdánál!”
A svédasztalok nemcsak visszatérnek,
de még politikai bosszúra is szomjaznak majd.
Mindegyiknek lesz valami célja.
„Jöjjenek Covid kapitány kizárólag alfahímeknek fenntartott büféjébe!”
Tán balos puhapöcs vagy,
aki plexit akar a levese elé?
Vagy meg tudod dugni a feleségedet?
Vár hát Covid kapitány!
Ha bizonyítod, hogy nem oltottak be,
megvendégelünk egy tányér szoba-hőmérsékletű fésűkagylóra.
Bizony!”
KÖNNYŰ BESZÉD
Szégyenítsenek meg!
Terjesszék, hogy niggerezésre buzdítottam!
Csak rajta! Lehetetlenítsenek el!
Ha tényleg azt képzelik, képesek rá,
otthon ülve alsógatyában, telefonnal a kézben, csak rajta!
Lehetetlenítsen el!
Három ingyen egészségügyis és fegyver nélküli országot hagytam hátra.
2015-ben költöztem Amerikába, és felkészültem a halálra.
Azt hiszik, a MAGA-s idióták, az ázsiagyűlölet, az elharapózó Covid,
a Twitter népe megijeszt?
Csinálják! Lehetetlenítsenek el!
Ellehetetlenítenek, hogy visszamenjek Malajziába?
Ahol nemzeti hős vagyok?
És a dollárárfolyam csak a javamra válik?
Jaj, ne!
Hogy fogom én ezt túlélni?
Csak rajta!
Szabadítsanak ki ebből a pokolból!
A TERMÉSZETFELETTI
Üdvözlöm önöket a show-mban! Nem show ez! Nincsenek táncosok!
Csak egy ipse hadovál.
De hát ilyen a stand-up, nem igaz? Egy dumáló fickó.
Szexista.
A TERMÉSZETFELETTI ÉS EGYÉB KÉPTELENSÉGEK
És mi van a sok vicces női humoristával?
Mint…
Nem! Szóval…
Nem!
Nem úgy értettem. Oké.
Ezt iróniának hívják, jó?
Lesz még benne részük a show alatt. Meglátjuk, észreveszik-e.
Olyankor vetem be, ha viccet csinálok abból, amit nem gondolok komolyan.
Önök mint közönség,
pedig nevetnek a rosszon, mert tisztában vannak vele, mi a jó.
Így lehet attitűdöket kifigurázni.
Mint az első viccnél.
A régimódi, szexista trópust használtam, hogy a nők nem viccesek.
Valójában persze sok vicces nőt ismerek.
Mint…
Megint ezt csinálom. Eltalálták.
Nem, pedig vannak.
Dame Edna Everage. Ő…
Eddie Izzard.
Zseniális nő, nem?
Nemcsak nagyszerű komika, de remek színésznő is, igaz?
Zseniális volt abban az izében férfiként, nem?
CHARLEEN KICSI FIA
Cseréljék le a szexjátékokat, az istenért!
Van olyanjuk, ami öregebb a gyerekeknél!
Ugyanolyan nyuszijuk és nyelvük van,
pálcájuk, töltényük.
Már nem is töltény. Parittya!
Cseréljék le a szarokat!
Van egy új cucc, úgy hívják: „Tracy kutyája.”
Ezek szerint jól működik!
Shando, hadd használjon! Csak rajta!
Tracy kutyája. Ez a senkiházi nagyon komoly!
És csak 50 nyomorult dolcsi.
A fiam anyja azt mondta: „Ebből a házból mennie kell a szarnak,
mert semmivel nem végzek, amíg itt van!
Semmivel nem végzek, amíg az a szarság itt van!
És csak 50 nyomorult dollár, hallják?
Egy U alakú cucc, vágják?
Ez a része megy be és rezeg, aztán felül visszakanyarodik.
Felül meg pontosan rácuppan a csiklóra.
És csak szívja. Csak…
Tíz sebességben tud szívni az a szarházi!
Ettől még a homloka is bedől, megígérem.
Nagyon komoly.
Rajta! Írják csak fel a telefonba!
Nyugodtan, mielőtt elfelejtik! Írják fel…
Ne aggódjon, hogy ki nézi! Írja csak fel!
Az idős hölgyek mind…
Az emlékezetük már nem a régi.
Csak rajta! Írják csak fel, mielőtt elfelejtik!
Aztán csak ülnek, és nem jut eszükbe…
Milyen vicces!
Tracy kutyája.
Oké, megvan. Tracynek hívják, és van egy kutyája.
Tracy…
Tracy kutyája.
VICCEK
Uram, leragasztja a számítógép kameráját?
Igen? Tudtam!
Leragasztja a kamerát, mert
„Oroszország nem láthatja ezt a farkat.”
„Nem érdemlik meg, hogy lássák ezt a farkat.”
Törli a sütiket is?
Nem tudja? Nem biztos benne? Akkor tuti, 20 másodpercenként.
A fiúk az irodában azt hajtogatják,
„Kell egy program, ami törli a sütiket.”
Én meg, „Mégis mennyi fura pornót néztek?”
Hol a fickó? 65-ös! Hol van? Beadta a kulcsot?
Oké, meg is van!
Figyeljen! Ők… Ha hall engem, figyeljen!
Állandóan pornót néznek a neten,
aztán meg panaszkodnak, hogy nem törlődnek elég gyorsan.
Törölgetniük kell a sütiket.
Van fogalma róla, hogy ő mire kényszerült, hogy lásson egy kis cicit?
Bevezetett a városba,
keresett egy újságost.
Egy felnőtt férfi szemébe kellett néznie,
és úgy kérnie a Big Beaver magazint.
Az ő sütije egy élő személy volt,
akivel össze is futhatott a boltban vagy a templomban!
Sosem tudhatta.
Ha törölni akarta a sütiket, meg kellett ölnie a barátját.
HOLNAP UGYANEKKOR
A minap olvastam egy cikket arról, hogy a Hófehérke film problémás.
Na ja, persze!
Ha egy film több mint 75 éves,
nyugodtan feltételezhetjük, hogy vannak vele gondok, és éljük tovább az életünket!
Nem kell ezt túlgondolni!
Persze elolvastam a cikket.
Az állt benne, hogy a film azért problémás,
mert a férfi megcsókolja a nőt álmában, vagyis a nő nem egyezett bele.
Na jó, de gondoltam, csak egy futó csók volt, és megmentette az életét.
Nem smárol a nővel, miközben kiveri,
a törpék meg videóra veszik.
Elég ízlésesre sikerült.
Kétlem, hogy ez a film valaha is szexuális erőszakot ihletett volna.
Kétlem, hogy a börtönben bárki is azt mondaná: „A Disney hazudott.”
Ha elájulsz, és megcsókol egy herceg,
az nem épp a legrosszabb, ami történhet.
Nem azt mondom, hogy rendben van, de…
De ha nem vagy magadnál, nem valószínű, hogy épp ő csókol meg.
Talán András herceg igen, de normál esetben…
Ugye? Oké.
Létezik még egyáltalán ellehetetlenítés? Passz.
Itt most bevágunk engem két év múlva a pincében. „Nagyon is létezik.”
De van, ami egészen nevetséges.
Mint tavaly dr. Seuss. Azt mondták, kukába vele!
Mondom: „Én úgy tudom, már meghalt.
Nem csekkolja remegő kézzel a Twittert.”
Az egyik úgy szólt: „Dr. Seuss kereszttűzben.”
Gondoltam: „A földben van. Már nincs velünk.”
Talán valami rasszista dolog volt az egyik kevésbé ismert gyerekkönyvben.
Tucker Carlson meg úgy jelent meg a híradóban,
„Seusst támadják.
Ma Seuss a soros. Bármelyikünk következhet holnap.
Dönteni kell, melyik oldalra állunk a Seuss-háborúban.”
Voltak, akik több ezer dollárt költöttek
a rasszista dr. Seuss-könyvekre valamilyen okból kifolyólag.
Nem tudom, mikor lehet őket elővenni.
„Apu, elolvasod a Kalapos Macskát?”
Erre apa: „Nem, itt van a jó cucc.”
Ma este a Zsidó az állatkertbent olvassuk. Az…
LEGENDÁS
Ami mindennél jobban megrázott,
az volt, amikor elveszítettük Aretha Franklint, a soul királynőjét.
Tiszteletemet akartam tenni, néztem a temetést,
de a temetés hosszú volt.
Csak üvöltöttem a tévével: „Engedjétek már el!”
Az Úrnál van a helye.
Olyan hosszú szertartás volt, hogy kikapcsolták a kábeltévét.
Ez a temetés két számlázási periódust érintett.
Hívtak: „Miért nem fizeti a számláját?”
Mondom: „Még a temetésnél tartok.”
Engedjék el!
Még sosem láttam lelkészt az egész Bibliát elmondani.
Ez a feka egy sort sem hagyott ki!
Tudtam, hogy sokáig ott leszünk,
mert az ember azzal indított: „A kezdet kezdetén…”
Erre én: „A kezdet kezdetén?!”
Mi köze Ádámnak és Évának egy temetéshez?
Engedje már el! Az Úr mellett a helye.
A CNN is ott volt. Kikapcsolták a dolgaikat.
„Gyerünk, húzzunk innen!”
Három hete itt vagyunk.
Don Lemonnak kéne most adásban lenni.
Csak üvöltöttem a tévével: „Engedjétek el!”
Akkor tudtam, hogy hosszú, amikor Aretha elment átöltözni.
„A temetés második felében valami mást viselnék.”
Erre én: „A második felében?
Kinek kell szünet egy temetésen?”
Engedjék el! Az Úr mellett a helye.
Olyan hosszú temetés volt, oly sokáig tartották ott Detroitban,
hogy mire odaérkezett a Mennyek kapujához,
kijött egy angyal, és azt mondta: „Isten elment.”
Három hete itt kéne lenned.
Harmadikán hívott magához, ma 21-e van.
Tudom, hogy te vagy a királynő, de ő a király.
Nem várathatod így meg az Urat, Aretha.
Ez nagy tiszteletlenség.
EGY VALÓDI HŐS
Florida új törvénye: a Ki ne mondd, hogy meleg-törvény.
Ennek a törvénynek az egyik rendelkezése szerint
a tanárok hat hónapon belül kötelesek elmondani a szülőknek,
ha a gyerekük meleg.
Ami szörnyű, de oltári!
Ha csak belegondolunk a telefonbeszélgetésekbe…
„Jó napot, Mr. Morris! Hogy van?
Todd angoltanára vagyok.
Igen, nagyon ügyes. Semmi gond. Jól halad.
De nagyon közel áll egy másik fiúhoz.
Sokat nevetnek, együtt buszoznak.
Testvérek?
Oké. Nem, semmi.
Igazán semmi. Ön hogy van? Jól?
Igen, csak körbekérdezek mindenkit.”
Én telefonálnék. Nem adnék kontextust.
„Jó napot, Mrs. Miller!
A lánya leszbi.”
Majd megoldják.
Értik, ugye?
A tanárokra sem vet túl jó fényt.
„Láttam a fiát maszturbálni a barátjával. Azt hiszem, melegek.
De tényleg! Fel is vettem. Tudtam, hogy nem hinne nekem.
Akarja látni? Ez a dolgom.
Ez a dolgom. Tanár vagyok.”
A HARMADIK VILÁGHÁBORÚ
Elegem van, hogy a szarháziak Bident pocskondiázzák.
„Joe-nak össze kell szednie magát!”
„Ébresztő, Joe!”
„Go Brandon, Joe.”
Mi a franc bajuk van?
Ki nevelte magukat?
Joe Biden 96 éves!
Egy öregembernek adták a melót.
Egy dédpapának adták a melót.
És még azt akarják, hogy szedje össze magát?
Joe Biden megteszi, ami tőle telik.
Az ipse 97 éves!
És még őt pocskondiázzák!
„Nem tetszett, ahogy kivonult Afganisztánból.”
Mégis mit képzel? Hogy ad fel egy harcot egy 98 éves ürge?
Gyorsan és csendben.
Joe Biden így vonult ki Afganisztánból.
Joe igyekszik, ahogy csak tud.
Hagyják már békén! Kibaszott 99 éves…
Ha olyan szerencsés, hogy él a dédapja,
azonnal csörögjön rá,
és kérdezze meg, bevállal-e 12 sajtótájékoztatót holnap.
Persze, hogy nem.
A KIS NAGYFIÚ
Van itt bárki, aki a tükörbe nézve
elégedett?
- Nem. - Igen.
Igen. Általában van egy fickó és Lizzo.
Tudják?
És Lizzót megértem.
Ő fuvolázik. Szexi és menő egyszerre.
De ki az a fickó? Ismerik a típust, amikor…
Mindig a szemükbe süt a nap. Tudják, ugye?
Mindig a mellkasukat tapizzák.
Vajon hogy telik egy ilyen fickó reggele?
Belenéz a tükörbe, és…
„Kurvára eltaláltad.
Indulhat a nap, Jake!”
Az én reggelem nem így néz ki, oké?
Minden tőlem telhetőt megteszek, hogy minél vonzóbbnak tűnjek.
Ma este ez annyit tesz, hogy Christopher egyik haverjának öltöztem a Maffiózókból.
„Mizu?
Te, Chris, szólnál az érdekemben Tony bácsikádnak?”
Megteszem, amit tudok, majd tükörbe nézek.
És a tükörből egy kötekedő angol fazon
hangja köszön vissza.
Valahogy így: „Nézz magadra, te kibaszott kövér iguána!”
A hang, amit a fejemben hallok Jason Statham angol akciósztáré.
„Miért vagy ilyen vörös, amikor kilépsz a tus alól?”
Mire én: „Mert ekcémám van.”
„Naná, hogy ekcémád van!
És mitől lobban be az ekcéma?”
„Tejtermékektől.”
„Mégis tömöd magadba a fagyit, mi?”
„Aha.”
„És olajos magvakat.”
„Ja, nem szabadna kesut ennem.”
„Szóval nem szabadna kesudiót enned?
És mit teszel?”
„Azt hiszem, megyek.”
„Na ja. Mész a gyógyszertárba?”
„Mi patikának hívjuk.”
„Azt kurvára el is hiszem.
Menj csak a patikába, és vegyél parfümmentes hidratálókrémet,
meg családi kiszerelésű gyereknek való melatonint!”
„Mert a sima…”
„Ja, a simától nyomott vagy reggel, mi?
Aztán kijössz a patikából, és mit felejtet…”
„Az ekcémakrém…”
„Naná, hogy az ekcémakrémeidet!
Szóval miért nem húzol el a picsába,
te kövér, feledékeny, kétéltű, vörös, kiütéses,
szánalmas, szemita kibaszott senki?”
Ekkor belenézek a tükörbe, és azt mondom: „Induljon a nap!”
NEM GYENGÉKNEK VALÓ
Ők akartak kutyát. Én nem akarok kutyát. Értenek?
A kutyáknak tök más életük van ahhoz képest, mint amikor gyerek voltam.
Értenek? Nem csípem…
Maguk gazdik manapság túlzásba viszik, ezt most megmondom.
Beviszik őket az élelmiszerboltba.
Sétáltatják, és kis táskákba teszik őket.
Első osztályon repültem ide, és egy uszkár ült mellettem.
Csak nézett: „Te mit keresel itt?”
Nem, kicsikém! Te mit keresel itt?!
Nyaljátok-faljátok őket.
„Te jó ég, hogy szeretlek!”
De oltást nem akarsz! De ezt igen…
„Olyat nem akarok a szervezetembe!
Bezzeg a kutyám, aki egész nap a tökét nyalogatja…”
Húzzatok már innen!
Én meg: „Minek kellett nekem kutya?”
Értenek? Úton volt a kutya.
Aztán rádöbbentem. „Lesz egy kutyám.”
És szörnyű volt.
Az egyik legnagyobb gyerekkori traumámnak
az egyik kutyámhoz volt köze.
Itt nőttem fel Clevelandben. Sosem felejtem. Nyolc voltam.
Az ajtóban álltam, a kutya épp a gyepen könnyített magán.
Jött egy autó, kinyílt az ajtó, felkapták a kutyát, és elhúztak.
Én meg: „Mi van?”
„Apu! Elvitték a kutyát!”
Apám pedig csak ennyit fűzött életem eme szörnyű pillanatához.
Azt mondta…
„Jól van. Gyere be a házba!”
Én meg: „Ácsi!
Hát nem teszel semmit?”
Erre nekem esik: „Mégis mit akarsz, mit tegyek?
A kutyának annyi.”
Én meg: „A fenébe is! Nem kéne foglalkoznunk a kutyákkal!”
Évekig kísértett ez a sztori.
És az én időmben az ember még nem beszélte meg az érzéseit a szüleivel.
Csak feldolgoztad a történteket a kis nyolcéves fejedben.
Évekig kattogott az agyamban.
Azt értem, hogy miért jött ki, és nézett abba az irányba.
Hisz arrafelé húztak el.
De erre mi a fenének nézett?
Azt hitte, megkerülik a tömböt,
és visszahozzák?
„Tessék. Csak szívattalak. Tessék a kutyád.”
A HUMORISTA
Nézzétek meg Ice Cube-ot! Ő nem kér az oltásból.
Egy Oh Hell No című filmet kellett volna forgatnia,
amit sajnos már sosem láthatunk. És…
Úgy volt, hogy beoltják, de végül nem volt rá hajlandó.
De tudjátok, mi a fura?
Pár hónappal a járvány előtt Ice Cube-nak kolonoszkópiája volt.
Tudjátok, mi az?
Tulajdonképpen Ice Cube elment a dokihoz.
A doki azt mondta: „Van egy kis gond a hasában.
és kolonoszkópiát kell végeznünk.
Erre ő: „Az meg mi?”
„Nos, üljön le, Ice Cube!
Meg kell innia három liter folyadékot,
és mindent kiszarnia odabentről.
Csak tisztítsa kis a szervezetét!
Másnap bejön, elaltatjuk,
és feltolunk egy gumicsövet a segglyukán,
aminek egy kamera van a végén.
Behatolunk, filmezünk pár órát, és megnézzük, mi a helyzet.
Elvégzünk pár tesztet, és amikor készen vagyunk, felébresztjük.”
Erre ő: „Ám legyen! Tegyék, amit kell!”
Akkor bezzeg nem mondta a mostani szarságait!
Akkor bezzeg nem követelte a tudományos magyarázatot!
Nem mondta: „Az én segglyukam, az én jogaim!” Nem.
Ki volt ütve körülötte négy idegennel.
Ők meg: „Van egy kis gond.”
Erre a másik: „Menni fog. Szívből csináld!”
Órákig bent voltak!
Mit csináltak? Sorozatot filmeztek?
Tán A Vezércsel második évada Ice Cube vastagbelében játszódik?
Nem tudom, tényleg volt-e Ice Cube-nak kolonoszkópiája.
De…
Elmúlt 45 éves, szóval kellett, hogy legyen neki.
Ez egy szűrővizsgálat!
Hogy kizárják a vastagbélrákot.
Szóval, reméljük, a viccem igaz!
AZ ANYAI GÉNEK
Megtöröm a generációs traumák körforgását.
És kemény meló, oké?
Ezt csináltam eddig.
Egy évtizedet jártam terápiára.
Minden nap felkelek, hálát adok,
aztán megiszom a kávémat, és szarok egyet.
Edzek, mert az endorfin segít leküzdeni a depressziót.
Alacsony szénhidrát- és magas fehérjetartalmú étrendet követek,
naponta kétszer meditálok,
megélem a hülye kis érzelmeimet,
és mégis el vagyok cseszve.
Tényleg eszelős vagyok!
Köszönöm.
De igyekszem, és jó vagyok.
És csak azért is megcsinálom. Igen!
Igen, mert a gyerekkorom gáz volt…
Mondjuk úgy, hogy gyerekként nem értettem
azokat a huszonéveseket, akik még otthon laktak.
Én már hatévesen el akartam költözni.
„Hol van a behívóm Roxfortba?
Mentsetek ki innen!”
Inkább éltem volna azokkal a szemetekkel a The Facts of Life-ból,
hogy megollózzon a leszbi Jo. Emlékeznek Jóra?
Tudják, hogy Jo leszbi volt, igaz?
Aha, mert copfja volt,
és autót szerelt.
Egy puncis autószerelő, igazam van?
ÉJJELI BEISMERÉSEK
A fiam rém jó kosaras. Tök jól céloz.
Mindig ki akar hívni, de a lányom akkor kimarad.
Ő unatkozott, hát adtam neki egy labdát.
„Kicsim, játssz ezzel a labdával!
Amikor a bátyáddal befejezzük, veled is játszom.”
Mi játszunk, a kicsi elejti a labdát.
Begurul a pályára, meg kell állnunk.
A fiam már eleve bosszús, erre elborul az agya.
Felveszi a labdát, hogy: „Na, ne!”
Mire én: „Hé, mit csinálsz?
Mit akarsz csinálni? Megdobod a labdával a húgodat?”
Erre ő: „Belefáradtam, apa.”
Mondom: „Tizenkét éves vagy. Még nem fáradhatsz bele, vili?”
Én vagy fáradt!
Anyáddal talán elválunk a reggelinél történtek miatt, oké?
Hat hónap, és valami Phil lakik majd itt.
Add vissza a labdáját!”
Erre a lányom: „Lucas, odaadod a labdát?”
Erre én: „Cselekedj helyesen, és add oda neki!”
Erre dühből jó erősen nekidobta a labdát.
Arcon találta, az ajka felrepedt.
A lányom vérzik, üvölt, sír.
És kész katasztrófa az egész jelenet.
Tehát egyszerre vigasztalhatom a lányomat, és feddhetem meg a fiamat.
„Édesem, úgy sajnálom. Máris letöröljük.
Megőrültél? A húgod vérzik és zokog a viselkedésed miatt.
Remélem, jól esett!
Sajnálom. Várj egy percet!
Velem akarsz játszani? Máris lejátszhatjuk, te meg én!
Így bánsz a húgoddal? Nálam a labda.
Keményen lenyomom.
Közeli dobás. Egy - nulla. Nálam a labda. Respekt!
Megint megkapom, és csont nélkül bevarrom a hálóba. Huss!
„Tőlem örökölted a kezedet. Gyerünk!”
Kezdi felhúzni magát.
A harmadiknál a fiam már
szó szerint lenyúlta tőlem a labdát.
Hátra akartam vinni, de ellopja,
és megindul a kosár felé. Teljes gőzzel rohan előre.
Beleáll, és eldobja. Csont nélkül bemegy.
Odalép hozzám, mint egy kiskakas,
és azt mondja: „Na ezt baszd ki!”
„Parancsolsz? Mit mondtál?”
Erre megszólal: „Haladjunk?”
„Ülj le a falra öt percre! Gondolkodj el azon, amit az imént…
Az apád vagyok. Nem beszélhetsz így velem. Elment az eszed?”
Elfordultam. Gondoltam,
„Ez volt a legkirályabb támadás, amit valaha láttam!
A fiam király!”
A RÉGI SZÉP IDŐK
A Covid elején anyám összecsukható mobilja megadta magát.
Úgyhogy megvettük neki élete első iPhone-ját.
És ha ma megkérdeznék tőlem,
megtanítom-e anyámat üzenetet írni,
vagy inkább a kutyámat kitörölni a seggét,
valószínűleg azt mondanám, „Ide azzal a vécépapírral!
Teszek egy próbát.”
Az üzenetküldés kihívást jelent.
És a lányaim olyan izgatottak voltak,
hogy a nagyikájuk végre írhat, hogy írogattak neki.
Egyik éjjel, anyám felhívott,
és azt kérdezi: „Mi az a 'lo'?”
Mondom: „Miről beszélsz?”
Erre ő: „Jordan küldött egy üzenetet, és a végére ezt írta: lo.”
„És hogy van írva?” Azt mondja: „L-O-L.”
„Anya, az nem 'lo'. Azt jelenti, laugh out loud.
Manapság így írnak a fiatalok.
Nem írnak ki mindent, csak a kezdőbetűket használják.
Az I-D-K az 'I don't know', az O-M-G az 'Oh, my gosh'.”
„Manapság így csinálják.”
Pár napra rá jön anyámtól egy üzenet,
ami így szólt:„H-M-B-K-E-K-K.”
Én meg: „Te jó ég, anyám sztrókot kapott!”
Felhívtam, és megkérdeztem: „Anya, mit akartál üzenni?”
Azt mondta: „Úgy csináltam, mint a lányok.
Azt írtam, hogy ha mész boltba, kéne egy kis ketchup.”
Hát persze! Hogy nem értettem?!
PSZICHOSZEXUÁLIS
Az orgazmusok vadak.
Eszelős, mennyire más a férfi és a női orgazmus!
A férfi orgazmust mind ismerjük, tiszta sor.
Mint a Mario Kart.
Ha elégszer körbemész a pályán, nyersz.
Míg a női orgazmus, hallomásból úgy tudom,
olyan, mint belépni egy útvesztőbe, ahol van egy szfinx,
aki „Én csak igazat mondok, a fivérem pedig csak hazudik.”
És meg kell oldanod a feladványt,
aztán le kell győznöd a Minotauruszt,
és akkor talán majd megleled a G-pontot. Nem tudhatod!
A mi kultúránkban úgy beszélünk a G-pontról,
mintha változtatná a helyét, és minden este máshol lenne,
mint a kibaszott Szükség Szobája.
Teljes őrültség.
Kétlem, hogy ilyen nehéz volna.
Mindig csak a hetero kapcsolatok kontextusában
hallani, milyen nehéz elélveznie a nőnek.
Egy meleg nő ilyet nem mond.
Vajon mi lehet a hiányzó részlet?
Mármint őszintén!
Ne! Abbahagyni!
Nem engedem, hogy elharapóddzon az ováció!
Vagy nevetnek és tapsolnak, vagy semmi. Oké?
Nem hiszem, hogy tényleg olyan nehéz volna kielégíteni egy nőt.
Szerintem még nekem is menne.
Tényleg. Küldjön pályára, edző bá'!
Szerintem elboldogulnék.
Nem jártam sokat arrafelé, de szeretem a feladványokat.
Úgy közelíteném meg, mint bármelyik szabadulószobát.
Végignézem a sarkokat, és elhúzok onnan.
Ezek után, hölgyem, kérem, foglaljon helyet ezen a széken!
Valaki berepítené a strandtörölközőmet?
Csak viccelek, de mi volna, ha mégsem?
Csak néznék ezt a Netflix-különkiadást,
és „Ó, istenem! Egy meleg ázsiai fickó kielégített egy nőt a színpadon.”
Ki mondta, hogy a színház halott?
MI A FORDULAT? A NŐ KÁPRÁZATOS.
Sok új szokásom van. Nemrég d.e. 10:45-kor bementem egy Chipotléba.
Orvosi utasításra.
Beléptem és…
Mert menő vagyok. Egy Chipotléban mégsem vonul az ember lánya…
A Chipotléban inkább…
Szóval belépek a Chipotléba, és a pultos srác…
Igen, lényeges, hogy fiú volt.
Megszólalt: „Mit akarsz?”
Gondoltam, biztos gumi nélkül akarja csinálni velem.
Köszöntem: „Helló! Egy csirkés burritotálat kérek.
Jöhet az extra guac és a legcsípősebb szósz.”
Erre ő: „Biztos?”
Én meg: „Ó, istenem! Biztos?
Nem is tudom.
Még sosem gondoltam bele.
Nem agyalok ám én ilyen nagyfiús kérdéseken.
Csak egy kicsi lány vagyok.
Folyton csak lányos dolgokon jár az eszem, mint a fülbevalók és a cipők.
Ilyen nagyfiús dolgokat én nem tudhatok.
Csak egy kicsike vagyok cicikkel. Én csak…
Ó, sajnálom. Nem voltam magamnál.
Csináltam valamit?
Várj, valami durvát mondtam?
AZ ÉLET TÖBBRŐL SZÓL
Megmondom a frankót. Az elejétől fogva velem vannak.
Az élet nem csak a show biznisz.
Volt idő, amikor totál le voltam égve. De nagyon.
Voltak már annyira leégve, hogy imádkozni kezdtek?
Pedig még csak nem is vallásosak.
Azt se tudják, hogyan kell imádkozni.
„Ja…
Nem tudom, ki van odafent. Buddha, valamelyikőtök! Figyu!
Könyörgöm, kérlek!
Van rá mód, hogy a Mi Urunk átmenjen a halál árnyékán,
és találjon nekem egy pénzre utaló jelet?”
Még annak sincs értelme, amikor az Úrral alkudozol.
„Találjon nekem pénzre utaló jelet?
Ígérem, soha többé nem beszélek csúnyán.”
Micsoda?
Totál leégve.
A fehéreknek befellegzett. 100%. Szép volt, amíg tartott.
Figyeljenek, fehérek! Szép volt, amíg tartott, de bébi, ennek vége!
Oké? Nyugodtan elhihetik!
Pofára esés. Kész. Vége. Nincs visszaút.
És a történelmi hírességek csarnoka? Szép felhozatal.
Persze rossz dolgok is vannak, de majd kiszínezzük.
De a fehéreknek végük. És én tudtam.
Már hét éve is éreztem.
Éreztem, ahogy jön. Éreztem, ahogy megfordul a széljárás.
Belenéztem a tükörbe: „Hu-hú!
Chris, te… Mert a bőröm bizony fehér.
Mármint, felettébb fehér.
És hát… tudtam. Így hát döntenem kellett.
Mert szándékosan, tök direkt… Mindkét lányom Puerto Ricó-i lett.
Bizony! Latina gyerekeim vannak. Köszönöm.
Latina gyerekeim vannak, méghozzá szándékosan.
Hét évvel ezelőtt elmentem egy bárba. Úgy hívták, „Place to Beach”.
Még mindig megvan. Brooklynban van, Coney Islanden.
Keressenek rá! Place to Beach.
Ott vettem a hamis oltási igazolványomat egy mai taiért.
Vidótól.
Őt elvitte a Covid. Mit lehet tenni?
SEMMI KÜLÖNÖS
Csípem a dokikat, mármint a szakorvosokat.
A következőt nem értem.
Fáj a lábad, úgyhogy elmész a lábdokihoz.
Felhívod a lábdokit.
„Ide nem jöhet. Menjen háziorvoshoz!”
Szóval elmész a házidokihoz, ő azt mondja:
„Aha, lábdokihoz kell mennie.
De kifelé menet fizessen 80 dolcsit Agnesnek!”
Miféle átverés ez?
Te meg belenyugszol.
Ő folytatja: „Ha már itt van, megmérjem a vérnyomását?”
Én: „Nem kell, kösz. Már vagy ezerszer megmérték.”
Azt sem tudom, mit jelent.
„150 per 60.”
Kérdem: „Az jó?” Ők meg: „Ez… nem tudom.
Homályos az egész.
Orvos vagyok.
Most megütögetem a térdét egy kalapáccsal.
Mindig ezt furcsállom legjobban.
Még nem volnánk ezen túl?
Tisztára, mint egy '50-es évekbeli rajzfilmben.
A fickó előveszi a kalapácsot, megüti a térdemet,
és felkiáltok: „A térdem! Istenem, de fáj!”
A fickó meg leírja: „Kiváló. Nagyszerű.”
Pontosan így kell reagálni, ha kalapácsütés éri a térdét.
Az orvosok néha csak dobálóznak a bonyolult szavakkal. Ismernek ilyet?
Emlékszem, egyszer hullafáradt voltam. Már nem is tudom, miért.
Bementem, hogy: „Doki! Az van, hogy piszok fáradt vagyok.”
„Krónikus fáradságszindrómának hangzik.”
Kérdem: „Tényleg? Az mi?”
Erre ő: „Hát, a krónikus azt jelenti, mindig,
fáradt, vagyis kimerült,
a szindróma pedig ez a dolog, amije van.
Na, mindegy! Kifelé menet adjon Agnesnek 80 dolcsit!
A NETFLIX EGY VICC: A FESZTIVÁL
Egyszerűen csípem a vastag nyakú, ostoba kinézetű pasikat.
SZÜLŐI TANÁCSADÓ
Szeretem, amikor kinézem belőle, hogy azt mondja
az oltásról: „Kövesd a pénzt!”
A temetésemre BTS-feldolgozások egyvelegét szeretném a One Direction előadásában.
Akkor biztosan örülnék annak, hogy meghaltam.
GYILKOS BARÁTOK
Egy dögös kiscsikóra vágyom. Egy laza…
ötvenesre.
AZ LGBTQ+ ÜNNEPE
Azért jó transzneműként előbújni,
mert annyira meglepi őket,
hogy elfelejtenek rasszistának lenni.
A legjobb, ami történhetett.
Minden hónapban azt hiszem, terhes vagyok.
Akkor is, ha nincs szex.
„Máriával is megtörtént. Simán megeshet velem is.”
A LEGJOBB BARÁTOK
A gyerekesek úgy gondolják, hogy ha nincs gyereked,
nem mutathatsz rá, mikor viselkednek szar szülőként.
EZ VOLTAM ÉN
Az a fura, hogy az oltás előtt nem voltam transz.
SZÜLŐI TANÁCSADÓ
Nem utálatos, mikor Az utcalányról kiderül, hogy 17 éves?
AZ LGBTQ+ ÜNNEPE
Hisz biztos Hogy 16 évesért fizettem én
Humoristának lenni nem betegség.
A FOLYOSÓ
Sokan közülünk nagyon el vannak cseszve, engem is beleértve?
Igen, de ez van.
EZ VOLTAM ÉN
Ha mázlija van, időről időre lasagnét is talál benne.
- Szeretünk, fekám. - Kösz a marihuánát!
Csak rajta! Toljad, fekám! Van neked itt még egy.
- Itt van egy, ott egy másik… - Ez az enyém?
A Snoop-Netflix produkció.
ÖKÖRKÖDÜNK
Húzódjunk összébb,
mert a törzsközönség az első sorban
biztos lefotózna négyünket!
- Ki van zárva! - Nem. Basszus, dehogy!
A közelmúltban a szakma elveszítette Norm Macdonaldot,
Louie Andersont,
Bob Sagetet,
Gilbert Gottfriedet
és Will Smitht.
TISZTELGÉS
Köszönöm az erkélyeseknek! Köszönöm.
Kösz, hogy eljöttek, és félárat fizettek.
Nagyon köszönöm.
Kösz szépen, de kussoljanak már!
Nincs huhogás vagy… Csak nevessenek! Kösz…
Nem, de kösz… Pszt! Mindenki nyugodjon le!
Jól van, kuss legyen!
Még a végén a ribi elbízza magát.
Hol vannak a szexi hölgyek?
Kin nincsen bugyi?
Pulykabacont szimatolok
A Netflix szólt…
hogy az egyórás különkiadásom túllépte a keretet
37 perccel és 30 másodperccel.
DAVID A. ARNOLD ÉS NORM MACDONALD EMLÉKÉRE
A feliratot fordította: Császár Hédi