Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Někde ve vesmíru je někdo, s kým jsem 100% kompatibilní.
Problém je najít ho
mezi těmi sedmi miliardami lidí, co žijí na Zemi.
Ne že bych byla pesimistka.
Jen jsem oproti většině lidí
neměla na hledání moc času.
Ale našla jsem ho.
Začala jsem hrát, když mi bylo osm.
A už ve 13 jsem věděla, že chci hrát v Symfonickém orchestru.
Ale pak můj sen pohltil vlk.
Vysvětlím to lépe.
Lupus znamená latinky „vlk“.
Je to autoimunitní nemoc.
Jako by moje tělo napadalo samo sebe.
Může mi napadnout kůži.
Orgány.
- Někdy napadá moje klouby. - Bože, a jak můžeš hrát na klavír?
- Zlato, odpočiň si. - Neboj, dědo.
Co jiného můžu říct?
Můžu jen pokračovat a doufat, že vlk nenapadne…
Vaše ledviny.
Vaše ledviny fungují na méně než 10 %, Nino.
Musíme provést transplantaci.
A dokud nedostanete novou,
budete muset chodit třikrát týdně ma dialýzu
skrze arteriovenózní píštěl, kterou vám zavedeme do paže.
Jak dlouho budu v pořadníku?
Ledvinu můžete dostat za půl roku,
ale i za pár let, Nino.
Záleží na čekací době.
Vaše aktuální pozice…
je tato.
UMÍSTĚNÍ V POŘADNÍKU: 14 890
O MĚSÍC POZDĚJI
Dědo!
Snídaně je hotová!
Hurikán Nina.
- Dobré ráno! - Dobré ráno.
Neměla bys odpočívat?
Měla. Ale nemůžu zůstat v klidu.
Aha.
Koupila jsem tvé oblíbené housky.
Ale můžeš si dát jen jednu, ano? Kvůli tvé cukrovce.
Já vím.
Chci, abys věděla,
že až půjdeš do nemocnice,
budu tam s tebou.
Ani náhodou, dědo.
Zůstaneš tu, budeš odpočívat a koukat na svůj pořad.
Zvládnu to sama.
Pořád nevíš, že chci být vždycky s tebou?
Tobě nablízku?
Je to důležité. Je to tvoje první dialýza!
Já vím.
Tak jo. Dáš mi prosím kulturní sekci?
Děkuji.
Mám tě ráda.
To není možné! Dědo!
HLEDÁME KLAVÍRISTU
V orchestru mají volné místo.
Mám to zkusit?
Zlatíčko.
Nikdo nezná odpověď lépe než ty.
Nedokážu to.
Mám moc malé ruce.
Gi, trénujeme to jen hodinu.
Víš, jak dlouho mi to v tvém věku trvalo?
Měsíc!
Posuň se.
Tajemství klavíru
nespočívá ve velikosti rukou.
Ale v tom, že se nevzdáváš.
- Spolu? - Jo!
Lurdes!
- Lurdes, máte chvilku? - Copak je, Nino?
Zkusím se přihlásit na konkurz na klavíristu Symfonického orchestru.
Ale nemám vlastní klavír.
Napadlo mě, jestli bych nemohla nacvičovat tady.
- To už děláte. - Ano, ale musím víc trénovat.
Myslela jsem, že bych zůstala po škole.
Pro konzervatoř by bylo skvělé, kdybych to místo dostala.
Myslíte, že zvládnete lekce, přípravu na konkurz…
i svou léčbu?
Jinou šanci nemám.
Pokud slíbíte, že to nebude narušovat studium, můžete.
Děkuji.
Hej! Sem se na kole nesmí!
HLEDÁME KLAVÍRISTU
Hej, člověče!
Jste hluchý?
Opatrně! Podívejte, kolik je tam lidí!
Zbláznil jste se?
Poslouchejte! Ne…
- Nesmíte… - Nesmíte tu jezdit na kole.
Přesně tak.
Omlouvám se.
Rozptýlila jste mě.
Fakt?
Když jsem vás viděl hrát…
Sheerana miluju.
To byl Chopin.
O klavíru toho moc nevím.
Ale tenhle by tu neměl blokovat průchod.
Ne, máte pravdu.
Taky mám tuhle cyklostezku ráda.
Tak jo, pardon.
Hrajte dál.
Někdy jindy. Pokazil jste atmosféru.
Možná na sebe ještě narazíme.
Nazdar, kámo.
CENTRÁLNÍ NEMOCNICE
Dneska začínáme brzy, co?
Dobré ráno.
Tomu miminku už je líp, že?
Gabrieli, myslíš, že je to infarkt?
- To je koronární okluze. - Jo?
- Bolesti? - Ne.
- Enzymy? - Ne.
- Tak to není infarkt. - Vážně?
Vsadíš se o večeři?
Ani náhodou. Platím za tebe pořád.
Věř mi, a už nebudeš muset.
Dobré ráno.
Zdravím, doktore.
Takže?
Přinesl jste to?
- Hele, když vás chytí… - Díky.
Ovšem. Mám pusu na zámek.
Dohoda je dohoda.
Stejně už umírám.
Co na tom změní trochu pudinku?
Devadesátník, co má chutě devítiletého, co?
- Jo! - Bouchnem si.
Pane doktore.
Omlouvám se, že vás obtěžuju,
ale v noci je tu velká zima.
Nebojte se, paní Mario. Seženu vám topení.
- To je milé. Děkuju… - Panejo, to je ale náročná baba, co?
Že to říkáš ty, ty starý škemrale.
Chovejte se slušně, vy dva.
DIALÝZA
Co udělá pan Alberto, když zjistí, že jeho syn dealuje pudink?
Tady nejsem jeho syn. Složil jsem zkoušku jako každý.
Tady se podepiš.
Pana Geralda monitoruju. Neboj.
Nebudu ti pořád dělat komplice.
Slyšíš mě, synku?
Dokud mi neskončí praxe? Platí?
Budu o tom přemýšlet.
Nalepím ti na nos takový ten proužek. Třeba ti pomůže.
Bojím se, že jednou přijdu a najdu tě mrtvého.
- Udušeného. - Já jsem nespal. Plánoval jsem.
Jasně.
Proč nejdeš domů?
Povídám si s manželem.
S jakým?
- Kdy ho poznám? - Klid. Právě jsme se seznámili.
- Jmenuje se Túlio. - Yuri.
- Najdi si někoho skutečného. - Vylez z té své poustevny.
- Takhle se seznámíš nejlíp. - Nesouhlasím.
Já dneska na nádraží potkal klavíristku.
Fakt?
A kde je?
- Ztratil jsem ji z očí. - Vidíš?
Já mám svého muže tady.
Vím, jak se starý, kde bydlí, jeho telefon, kolik budeme mít dětí,
jeho oblíbenou drag queen a že jsme kompatibilní na 90 %.
Víš aspoň, jak se jmenuje?
Hraje Chopina.
Kdo je Chopin?
Nina Soaresová?
Pojď, dědo. Jdeme. Pojď.
Vy?
Vy dva se znáte?
- Ne. - Ne.
Posaďte se, prosím.
Promiňte, měli jsme mít schůzku s doktorkou Simone.
Ona tu není? Nemůže přijít?
Doktorka Simone měla něco naléhavého, ale brzy se vrátí.
Jmenuji se Gabriel. Jsem tu jako rezident a budu se starat o Ninu.
- Je doktor, když je rezident? - Dědo.
Rozhodně.
Připravuji se na svou specializaci, praktické lékařství.
- Abych získal odbornost. - Jako na tom kole?
Jako vy na klavír.
Nino, posaďte se sem, prohlédnu vám ruku.
Pokud nevadí.
Průtok krve je dobrý.
Píštěl je zralá.
Počkejte na dialýze, než to připravím.
První chodba vlevo.
Díky.
Děkuji, doktore rezidente.
Padesát čtyři kilo. Můžete dolů.
Vidím, že Raimundu už znáte.
Nebojte, jste v dobrých rukou.
Postaráme se o ni jako o vlastní.
Posaďte se sem.
Sundejte si prosím košili.
Teď pořádně natáhněte ruku, ať si ji můžeme dobře prohlédnout.
Nebojte se, Nino.
Všechno bude v pořádku.
Jak by mohlo? Když budu přivázaná k tomhle stroji?
Ten stroj není váš nepřítel.
Pomůže vám žít.
- Určitě se máte na co těšit. - Vy vždy vidíte sklenku napůl plnou, co?
Rozhodně. A vy napůl prázdnou?
Momentálně úplně prázdnou.
Suchou. Špinavou ve dřezu.
A jejda.
Máme tu akutní případ pesimismu, co, Raimundo?
Život je krásný a slunce svítí.
Nemůžu se opalovat.
- Vždycky máte odpověď? - Jste pořád tak bodrý?
To jste ještě nic neviděla. Teď s tou rukou nehýbejte, ano?
Sezení bude trvat čtyři hodiny.
Hotovo.
Všechno dobré?
Můžu pro vás ještě něco udělat, Nino?
Ne, pane doktore, ale…
děkuji, že se ptáte.
Lurdes! Omlouvám se, nevěděla jsem, že tu ještě jste.
- Byla jste dnes na léčbě? - Ano.
Proto jste přišla pozdě na hodinu?
Ano, ale slibuju, že se to nebude opakovat.
Je mi to líto, Nino. Neříká se mi to lehce, ale…
musíme ukončit vaši smlouvu se školou.
- Co? - Musíte se o sebe postarat.
Zmeškala jste mnoho hodin kvůli vašemu…
Lupusu.
Můžete to vyslovit.
Zameškala jste lekce, chodila pozdě.
V ruce máte tamtu věc.
Mohla by děti vyděsit.
A samozřejmě vaše zdraví.
Potřebujete čas, abyste se o něj postarala.
Ten „čas“, to je už navždy.
Je mi to líto, Nino. Jistě se vám naskytnou nové příležitosti.
Moc své pacienty rozmazluješ, Gabrieli.
Byl bys radši, kdyby ta milá paní umrzla?
Najdeme tu jen krysy a holuby.
A já holuby nesnáším.
Gabrieli.
Hele, našel jsem to. Jdeme?
- Pomoz mi. Je to těžké. - Má to kolečka.
Rai.
- Ahoj. - Prázdná sklenka už skončila?
Je na terase.
Gabrieli.
Dneska na tom není dobře.
Objevila jste moje tajemství?
Tohle je nejlepší místo na západ slunce.
Jo.
Protože nemůžu na odpolední slunce, je západ moje každodenní odměna.
- Nebojíte se výšek? - Ne.
Tedy, bojím.
Ale překonat to vždycky stojí za to.
To si říkám pokaždé, než šplhám na horu.
Výborné. Jste lékař, cyklista a lezete po horách?
Jako mladá jsem se snažila tak myslet. Než jsem šla na pódium.
- Je to dobrý způsob, jak čelit výzvě. - Jo.
Až na to, že jednou jsem se své výzvě postavila,
a lupus se mi postavil taky.
Trvalo roky, než jsem se vrátila na pódium.
Jsem rád, že jste se vrátila. Na tom nádraží jsem cítil…
- Co? - Že jste se pro to narodila. Pro jeviště.
Díky. Ale nádraží není to místo, kde jsem chtěla vystupovat.
Byl jste někdy v orchestru?
To vás bohužel zklamu. Jsem jen chudý ignorantský rezident.
Hudbě nerozumím.
To nemusíte.
Hudba…
Hudba je magie.
Promění vás.
Někdo ji hraje a někdo poslouchá.
A změní vás to.
Dobře. Přesvědčila jste mě.
Rád bych vás viděl hrát v orchestru.
Na to bych musela vyhrát konkurz.
To určitě zvládnete.
Chvíli jsem si myslela, že to dokážu.
Opravdu.
- Co se změnilo? - Vrátila jsem se do reality.
Nemám ledviny,
nemám práci
a nemůžu nacvičovat na konzervatoři.
Pojďte se mnou.
To není možné.
Není rozladěný?
Je dokonalý.
Páni!
- Teď můžete nacvičovat na ten konkurz. - Jo.
Vlastně nemůžu.
Vím, že jste Poloprázdná sklenka, ale vy to chcete vzdát?
Ne, to není tím.
Ale dnes byl poslední den pro registraci.
A já se nezaregistrovala.
Den ještě neskončil, Nino.
Nejspíš ještě mají otevřeno. Pojďme.
Ne, to nevyjde.
Je dopravní špička. Nemůžeme tam dojet včas.
Já vás zavezu.
Gabrieli!
ZAVŘENO
Přijeli jsme na konkurz pro klavíristy.
Promiňte, máme zavřeno.
Slečno!
Víte, můj dědeček…
nedávno zemřel.
A jeho poslední přání bylo, abych ten konkurz zkusila. Chápete?
Zeptejte se jeho. Je to doktor.
Vy jste doktor?
Její dědeček utrpěl náhlé a bezděčné vdechnutí
způsobené křečovitými stahy svalů na spodině dutiny hrudní.
Bylo to vážně silné a tak náhlé.
Vyděsilo to všechny přítomné lékaře.
Bylo to hrozné.
Bylo to vážně strašné, slečno.
Máte průkaz?
Dejte mi ho.
Vyplňte tohle.
Nemůžu uvěřit, že jsi pana Joaquima zabila.
A co ty? Vymyslel sis nějakou šílenou nemoc.
Vlastně
jsem jenom odborně popsal škytavku.
Budou dvě kola.
První je volné.
Můžu si vybrat, co porotě zahraju.
A pokud projdu,
půjdu do finále.
Pak je to hop nebo trop.
Propánakrále.
To je milé.
Jsi zamilovaná, Nino?
Jsem, dědo.
Do Frédérica Chopina. Znáš ho?
Počkej, původně to byl Mozart. Teď je to Frédéric Chopin?
Myslím to vážně, dědo!
Nejsem zamilovaná.
Mám teď větší starosti než lásku.
Nikam nejdu. Zůstanu tady.
- Co se děje? - Gabrieli, to je Túlio.
- Chce mě vidět. - Tak co tu děláš?
- Běž za ním. - Ne. Nejsem na to připravený.
Pořád máš v té appce fotku z mládí?
Z doby, kdy jsem byl o 30 kg lehčí? Jistěže ne, Gabrieli.
Možná.
Pojď sem.
Yuri.
Jsi mnohem víc než stará fotka a pár vět v appce.
Bude tě milovat. Jako všichni.
Tak jo.
Vypadám dobře?
Vypadáš sexy.
DĚKUJI ZA PIANO, CHOPINE!
Proč se usmíváš na telefon? Flirtuješ?
- Našels tu klavíristku z nádraží? - Ano.
- Máš štěstí. - Ale je to moje pacientka.
Ne!
- To nemůžeš. - Myslíš, že to nevím?
Děkuje mi za klavír.
- A pozvala mě na večeři. - Gabrieli.
Pamatuj na Sokratovu přísahu.
Hippokratovu přísahu, Yuri!
Ten nebo ten. Všechno to jsou Italové.
Pamatuj si pravidla, ne jména. Žádné rande s pacienty.
Jdu na svoje rande, Gabrieli.
Ale ty se chovej slušně. Sleduju tě.
Díky.
Neříkala jsi, že sdílet fotky jídla je otřepané?
Drž ten talíř, dědo.
- Takhle? - Víc doleva.
- Tak? - Skvělé.
Hotovo!
MÁM TOHLE PŘINÉST ZÍTRA NA SPOLEČNÝ OBĚD?
Můžeme už jíst?
OMLOUVÁM SE, UŽ MÁM NA OBĚD JINÉ PLÁNY.
Jo.
Máš čas?
Jo.
Skvělé. Shání tě tvůj táta.
Tak to nemám čas.
Ne, Gabrieli, nedělej mi problémy. Pojďme za tvým tátou.
Běž za tátou. Dělej.
KANCELÁŘ ŘEDITELE
Vstupte.
- Chtěl jsi mě vidět? - Ano.
Posaď se.
Viděl jsem testy té pacientky s lupusem. Clearance pod 15 %.
Je na čekací listině.
Dohlížíš na ni důkladně?
- Jakou u pacientky očekáváš progresi? - Jmenuje se Nina.
Tvůj přístup k pacientům ti jednou způsobí problém.
Chtít, abys používal jména pacientů, je problém?
Shánět pacientkám piana je problém, Gabrieli.
- Já vím, co dělám. - „Já vím, co dělám.“
Tahle fráze obvykle předchází problému.
Je to vše?
- Promiň. Nechtěl jsem tě vyrušit. - Ne, to nic.
Tahle část mi stejně nejde.
- Zní to skvěle. - To vůbec.
Pojď sem. Ukážu ti to.
Tahle část.
Nefungují mi prsty.
Skladbu, kterou hraju celý život, ze dne na den prostě nezvládnu.
Nemůžeš to zahrát jinak?
Jinou interpretaci stejné skladby?
Ne, pokud chci být sólistkou nejlepšího orchestru v Latinské Americe.
Ti hrají jen jedním způsobem. Tak, jak je to zapsáno v notách.
Mohu vám ukázat svůj hudební talent, slečno?
Prosím, monsieur.
„Hůlky.“ Klasika!
- Chceš slyšet originál? - Cože?
Vzalas mi jedinou písničku, kterou jsem znal.
- Budu se držet kola. Je to jednodušší. - Pro tebe.
Když já nasednu na kolo, umím jen spadnout na zem.
Neumíš jezdit na kole?
Naučím tě to.
Na učení tohohle už jsem asi trochu stará.
Nejsi stará na to, abys uměla jezdit na kole.
Tak dobrá. Co tohle?
Naučím se jezdit na kole,
když se ty naučíš na klavír další písničku.
Platí?
Platí.
Dívej se dopředu.
- Nepouštěj mě. - Neboj.
Doleva.
Tak jo. Pusť mě!
- Řeklas, ať tě nepouštím. - Pusť mě!
- Říkala jsem, ať mě nepouštíš! - Promiň.
To nebylo zlé.
Přímo tady. Tady.
To není fér. Kolo má jen dva pedály.
- Klavír má jen o jeden víc. - A tisíc kláves.
Přestaň zdržovat. Znovu.
TYS TO KOLO VZDALA?
JÁ UŽ JSEM KLAVÍRISTA
VŮBEC MĚ NEZNÁŠ!
Gabrieli!
Funguje to!
Díky za snahu, ale zkusím harmoniku.
Jen klid, Napůl plnej. Nemůžeš to jen tak vzdát.
Sedni si.
Dobře. Naučím tě něco jednoduššího.
Opakuj po mně.
To je ono.
Se mnou navždy zůstáváš.
Řekni, že náš příběh nekončí v omylu.
Že někde v skrytu vesmíru se naše láska schovává.
Tam se s tebou shledám.
Proč jsi přestal, Chopine?
Tvůj první duet nebyl tak těžký.
- Ta písnička je krásná. - Nech toho.
Ještě jsem ji nedopsala.
Někdy mám pocit…
že tady nemám moc času.
Je hezké si představovat, že je něco, co tohle přesahuje.
Co přesahuje vesmír? To by bylo obrovské.
Neřeklas mi, že jsi taky zpěvačka.
- Nejsem. - Ale měla bys.
- Oslavíme tvůj první koncert? - Ano. Film?
Myslela jsem něco
živějšího.
Pojď.
- Je tu hluk. - Není to hluk. Je to hudba.
Chcete drink? Koktejl, pivo, catuabu?
Ne, díky.
Radši ne. Kvůli zadržování tekutin.
Řekni mi, jsi tu jako můj doktor, nebo jako kamarád?
- Kamarád. - Dobře.
- Pro mě nic, díky. - A pro vás?
- Ne, díky. - Dobře.
- Ty můžeš pít. - Vím, že můžu.
Ale nebudu.
Ale tancovat budeš?
- Rozhodně ne. - No tak, jen jeden tanec. Jednou.
Vypni na chvíli mozek.
- Připraveno, Amando. - Díky, Mundinho.
Nino? Za chvilku tě připravím, drahoušku.
Díky, Mundo.
Páni.
- Můžu taky vypít tolik vody? - Je prázdný.
Moje dcera mi ho dala pro štěstí, ať mi brzy najdou dárce.
To je milé.
Já bych potřebovala vypít asi 100 litrů štěstí.
Poslouchej.
Já už jednu dostala.
Tobě se to taky podaří.
Takže jsi tu podruhé?
Jo.
Není to děsivé?
Děsivé?
Bojím se, že už svou dceru neuvidím.
Nebudu ji moct obejmout.
Neuvidím, jak moje dcera dospívá.
To mě děsí.
Pokud můžu všechno tohle, každá minuta tady za to stojí.
Moje dcera mě přiměla vidět svět jinak, víš?
Lépe.
Jo.
Vypadá to, že tvůj pesimismus je taky skoro vyléčený.
Jdeme na to, Nino.
- Jdeme na to. - Ruku.
U klavíru jde o mnohem víc než jen o mačkání kláves.
Ty jsou samozřejmě důležité.
Ale taky musíš umět číst noty…
interpretovat je…
psát je.
Bolest, kterou mi působí lupus,
je, jako byste se snažili mluvit a někdo vám zakrýval pusu.
NÁŠ SKRYTÝ VESMÍR
Ale mě už nic znovu neumlčí.
Zdravím, pane Joaquime!
Doktor rezident.
Počkej chvilku, Gabrieli! Dědo, neotravuj ho.
Jen si povídáme. Chceš jít dál?
- Ne, děkuji. - Tak jo.
Tak běž, dcerko.
- Dal ti zabrat? - Ne, líbím se mu.
LÉKY 14:00
Kandidát číslo čtyři!
KANDIDÁT Č. 18
Jakou skladbu budete hrát?
- Beethovenovu „Měsíční sonátu“. - Dobře.
Až se rozsvítí zelená, můžete začít.
Nepřekračujte svůj čas.
Pokud uděláte chybu, pokračujte.
- Hodně štěstí. - Děkuji.
Tak co?
Jak to šlo?
Vážně?
Prošla jsi?
Jo.
Skvělé! Takže…
Co to oslavit večeří u mě doma?
Ty vaříš?
Vařím. Samozřejmě.
Strašně rád.
To jsem netušila.
- Yuri, musíš mi uvařit. Přijde Nina. - Jaká Nina? Kdo je NIna?
Nina, ta klavíristka. Moje kamarádka Nina.
Pořád se snažíš být její kamarád?
Fajn. Uvařím, ale ty uklidíš tenhle chlívek.
Do tohohle přijít nemůže.
Jsi prase, Gabrieli. Ale já tě mám rád.
Gabrieli, co máš s tou rýží? Proč rýži?
Gabrieli!
Jsem nevinný.
No teda, kámo. Ty jsi ale kuchař.
Umí vařit. Umí léčit.
- Ale mohl bys přestat chrápat. - Jo…
Jak vypadám?
Skvěle. Sexy.
- Jo? - Oženil bych se s tebou. Běž.
- Ahoj. - Jak vám můžu pomoct?
- Ahoj, Túlio. Jak se máš? - Ahoj.
- Jdu brzy? - Vůbec ne! Pojď dál.
Ahoj, jak se vede?
- Gabriel. - Jsem Túlio.
Máte super byt.
- Myslel jsem, že je větší. - Díky. Teda asi.
- Dáš si víno? - Nemůžu. Jsem alergický.
- Na hrozny? - Vodu!
- Voda může být. - Dobře. Pomůžu ti.
- Já tam zajdu. - Nechoď! Děkuji.
To je milé, snažíš se pomoct.
- Ahoj. - Ahoj.
Jsem vaše nová sousedka.
Můžu si půjčit cukr?
Žádný nemáme. Nemohla by být rýže?
Mohla.
Počkej.
Dvě pusy?
Chtěla jsem ti dát dvě.
- Ahoj! Slavná hudebnice Nina. - Ty jsi Yuri?
Jo. Z masa a kouzel.
- Moc mě těší. - A já jsem Túlio.
- Túlio. - Těší mě.
Mě taky. Jsem Nina.
- Ty tu taky bydlíš? - Ne.
Ne, já bych sem nezapadl.
- Víno? - Jsem alergický.
Já vím.
Omlouvám se za nepořádek.
Nikdy nejsme doma. Chápeš.
- To nic. - Kabelku nech tady.
Děkuji.
Cítil jsem se hloupě, že jsem nepoznal Chopina.
Vždycky hraješ u večeře na klavír?
Propána, omlouvám se.
Tohle cvičení dělám pořád. Ani to neregistruju.
Proto máš na ruce tamto?
Ne. To je arteriovenózní píštěl.
Protože chodím na dialýzu.
Na dialýzu?
- Na jak dlouho? - Jsi Túlio, že?
Na celý život. Nebo dokud nedostanu transplantát.
Jsou i horší věci. Zkoušels depilaci třísel voskem?
Každý týden!
Je to hrozné.
Nemůžeš dělat spoustu věcí, co?
Může dělat všechno, Túlio.
Dialýza není žádná věda.
Jen musím plánovat víc než většina lidí.
To je celé.
Něco tu chybí.
- Dezert! - Dezert.
Po dezertu jdete k němu.
Ne, Gabrieli! Znám ho jen dva týdny.
Buď silná.
Potřebujete pomoc?
- Ne, díky. - Je to jenom pudink.
- Jen pro dnešek. Prosím. - Vyhazuješ mě z mého vlastního bytu.
Jo, ale budu tvým dlužníkem, prosím.
- Fajn. - Ještě jednou uklidím.
- Pudink! - Pudink!
- Podívejte se! - To udělal Gabriel.
Já pudink miluju.
- Nalej mu ještě víno. - Jsem alergický.
Dáme si dezert a ukončíme to tu.
- Už? Je tu příjemně. - Už.
Tina se ani nenapila. Přineste mi na to nůž.
Ahoj, Gabe. Ahoj, Nino.
- Těšilo mě. - Ahoj!
- Tak zatím. - Dobrou noc.
Ahoj.
- Kde ty chlapy bere? - Buď milý.
Uvařil úžasné jídlo.
Jak víš, že to byl on?
- Hodila jsem ti udičku a ty ses chytil. - Chytrá.
Máš tu krásný výhled.
Škoda, že dnes nejsou hvězdy.
Vím, kde můžeme vidět hvězdy pořád.
Kam mě teď vezmeš?
Pozor na hlavu.
Schod.
- Skvělé. - Kam mě vedeš?
Věříš mi?
Ano.
- Tak běž. - Můžu otevřít?
Ne.
Tvrdohlavá Skleničko.
- Otevřu je. - Ještě ne.
- Teď? - Ano.
Páni.
Máš svou vlastní padající hvězdu.
Něco si přej.
Tak jo.
Páni.
To bylo…
transcendentální.
Bože můj.
Copak?
- Tohle je tak otřepané. - Tak já jsem otřepaný, jo?
Ty hlupáčku.
Správce!
- Kečup? - Zkus to.
Gabrieli…
Kdo by to tušil?
Jsi samé překvapení.
Recept mého táty.
Z doby, kdy byl jen můj táta a ne…
ředitel nemocnice.0
Můžu se na něco zeptat?
Stal ses doktorem kvůli němu?
NAŠE MÍSTO
Kvůli mámě.
Je nádherná.
Když mi bylo 13,
našla si v prsu bulku.
Byla v pokročilém stadiu.
Byl to dlouhý proces, který neměl šťastný konec.
Udělali jsme vše, abychom ji vyléčili,
ale nakonec jsme jí jen vzali to, co jí mohlo pomoct.
Pěknou procházku,
zakázanou dobrotu.
Příjemný rozhovor.
Prosté věci, které jí mohly ulehčit léčbu.
O to se teď snažím se svými pacienty.
Nejen je léčit,
ale ulehčit jim den.
- Byli jste si podobní. - Jo.
Té hoře se říká Špička vesmíru. Měla ji ráda.
- Lezli jste na ni spolu? - Ano, vždy.
Chodívám tam…
na její narozeniny.
A co ty? Půjdeš na ni se mnou? Bude se ti to líbit.
Pokud dostanu novou ledvinu,
budu o tom přemýšlet.
Chutná po vejcích.
- Tvoje vina. - Moc jsi nejedla.
- Ne. - To nic. Já to mám rád.
Promiňte.
Zdravím, Nino.
Raimunda říkala, že mě sháníte?
Ano. Pojďte dál, prosím.
Je to trochu šokující.
Slyšet, že část tebe
už nefunguje.
Věděli jsme, že můžou přestat fungovat.
Tvoje léčba nekončí.
Dialýza funguje.
Na jak dlouho?
Dokud nepůjdeš na transplantaci.
Bojím se, že se to nikdy nestane.
ŠPIČKA VESMÍRU
SYSTÉM DAROVÁNÍ ORGÁNŮ
MÍSTO NA ČEKACÍ LISTINĚ: 14 890
Rai.
Máš chvilku?
- Co je? - Já…
Potřebuju pomoc.
Ví tvůj otec, že jí chceš darovat ledvinu?
Je to moje volba.
A co Nina? Ví o tom?
Nevím, proč ti pořád pomáhám.
Děkuji.
Yuri.
- Jsi v pořádku? - Ne!
Co se stalo?
Nechci o tom mluvit. Nech mě být, prosím.
Přestaň to dramatizovat. Mám strach.
Jde o Túlia.
Je to šmejd.
Má někoho jiného.
Někoho jiného?
Jo.
Je ženatý.
Má manžela a dům. Dokonce má psa lhasa apso.
Ten chlap se najednou objevil v domě a já musel utéct.
Jsem vedlejšák!
Totálně mě ponížil!
Yuri.
- Najdeš svého prince na bílém koni. - Nenajdu.
A pokud ne, máš mě. Vezmeme se. Slibuju.
Nevím, jestli se směju nebo brečím.
Díky.
Nejsi můj typ, ale děkuju.
Hele, můžeš mě vyfotit jako dekadentní divu ležící ve vaně?
- Proč? - Tinder.
Slyšel jsi pojem truchlení?
To se ti lehko říká. Ty máš krásnou klavíristku z nádraží.
- Já mám jenom Tinder. - Fajn. Pojďme využít tvé sebelítosti.
A je to.
Nešpulím moc rty?
Nepotřebujeme ještě jednu?
Klid.
Jsou dobré?
Ukaž.
PŘIJĎ, JAKMILE TO PŮJDE. JE TO DŮLEŽITÉ.
Gabrieli, vůbec nejsou dobré. Jsou hrozné!
Chceš vodu nebo džus?
- Ne, díky. - Zavolám tvého tátu.
Vypadá to, že sis našel učitelku.
- Tvoje žena hraje? - Ne.
Ne dost na to, abychom tu museli mít tohle.
Je to jen vážně drahá dekorace.
Takové mrhání.
Whiskey?
- Ne. - Je čas na zralejší vkus, Gabrieli.
Whiskey odděluje muže od chlapců.
Když to říkáš.
Zavolal jsem tě sem kvůli tvé pacientce.
Nině.
Jak je na tom?
- Dobře.. - Určitě?
Proto sis udělal test kompatibility?
Kdo ti dal…
Právo vědět, jaké testy se v mé nemocnici dělají?
Nebo se starat o svého syna?
Myslím, že překračuješ hranice, Gabrieli.
- Ne, když ta transplantace vyjde. - Nevyjde. Ne s tvou ledvinou.
Test byl negativní.
Nejste kompatibilní.
Kéž by ses tolik staral i o mou mámu.
Když se tu sama potácela na hranici smrti, víš?
- Budeš to pořád používat proti mně. - Nepoužívám to proti tobě.
Když o tom mluvím, tíží to tvoje svědomí.
Já jsem tvoji matku miloval.
Miloval? Tak to je smůla, že umřela.
Co, tati?
Kde jsi byl?
Na sále?
Na nějaké nóbl konferenci?
Nebo jsi jí kupoval něco drahého, co nikdy nepoužila?
Kdekoli, jen ne s ní.
Gabrieli, pracuješ v instituci.
Každá instituce má pravidla.
Vymyslel jsi absurdní pravidla pro léčbu, takže jsem ji ani neviděl.
Děláš jen to, co chceš, Gabrieli.
Jestli mi nic víc nechceš,
tak jsme skončili.
Pokud to bude pokračovat,
budu tě muset nahlásit výboru pro rezidenty.
Začnou vyšetřovat a přijdeš o práci.
A já ti nebudu schopen pomoct, Gabrieli.
Gabrieli.
- Gabriel! - Pusť.
Tak moc jsem trénovala na zítřejší konkurz,
že ani neumím chytit pizzu.
Udělal jsem test kompatibility.
Ty bys mě nikdy nepožádala,
tak jsem to udělal.
Nevyšel, že?
Děkuju.
Moc to pro mě znamená.
To víš.
- Udělala bych pro tebe totéž. - Já vím.
Ale správně.
Mám právo se rozhodnout, jestli chci něčí ledvinu.
Hlavně pokud ten někdo žije.
A pokud ho miluju.
Miluješ mě?
Já tebe taky.
Dobré ráno.
Slunce není na nebi ani pět minut a ty už tak záříš.
Dnes je důležitý den. Nina má konkurz.
To je pravda.
- Máš rozvrh? - Tady.
Jsem tu až do osmi?
Pohotovost? Kdo mě tam napsal?
Kámo, přesunuli mě.
Vždyť to je normální. Rezidenti se na odděleních střídají.
Ne. Za tímhle je můj otec.
Jsi moc paranoidní, Gabrieli.
No, Raimundo. Co budeme dělat?
POHOTOVOST
Máme aspoň 20 nových případů.
Mohli jsme je mít hotové, kdybyste přišel včas.
Omlouvám se.
Neplýtvejte časem na omluvy a začněte tady.
Frederico Gonçalves.
Zlato.
Ty už jsi oblečená?
Co na to říkáš?
Jak říkávala babička: „Vypadáš báječně, drahoušku.“
Díky, dědo.
Ty takhle nepůjdeš.
Jsou teprve čtyři.
Vystoupení máš až za čtyři hodiny.
Dědo, úplně z toho vyšiluju.
Pomoz mi z toho ven. Pojď se obléct.
- Dobře, tak jo. - Prosím.
Amanda Vieiraová.
PŘIJDEŠ?
VYPÍNÁM TELEFON, UŽ TO ZAČÍNÁ…
Uchazečka Nina Soaresová?
- Dobrý večer, Nino. - Dobrý večer.
Rádi bychom od vás slyšeli první větu
Rachmaninovova „Klavírního koncertu č. 2“.
Nino.
Zavolejte sanitku.
Nino!
Jsem tu s ní!
Ne!
Vítejte zpátky.
Dobrý večer.
- Bolí mě záda. - Nehýbejte se.
Jak jsem tu dlouho?
Dnes je to třetí den.
Museli jsme vás uspat a intubovat.
Měla jste alveolární krvácení.
Váš lupus je velmi aktivní, Nino.
Musíme upravit léčbu, abychom ho dokázali utlumit,
abyste zvládla transplantaci.
Jak dlouho tady budu?
Musíte zůstat na pozorování.
Pak půjdete na oddělení,
a pokud všechno půjde dobře, můžeme se pobavit o propuštění.
Myslím,
že vás někdo touží vidět.
Zdravím, paní doktorko. Já…
Omlouvám se, já…
Přišel jsem…
Já vím.
Jak ti je?
Mám žízeň.
Nino, moc se omlouvám…
že jsem to nestihl.
Byl tu šílený provoz.
Vypadá to, že se naše štěstí obrací.
Obrací?
Nino.
Hrála jsi na jevišti Orchestru.
Gabrieli.
Už nemám naději.
Ahoj.
Nevěděla jsem, že tu jsi.
Ty odtud neodcházíš, ani když máš volno, co?
Jako tvůj otec.
Hej, to neříkej, Mundinho.
A co ty?
Předevčírem jsi byla na JIPce. Teď už chodíš.
Hurikán Nina.
Našel jsem e-mail od mámy
s fotkami našeho místa.
To je nádhera.
Chci tě tam vzít.
Jen my dva.
Gabrieli, chce s tebou mluvit pan Geraldo.
Zastavíš se tam?
Nevadí, Nino?
Ne, jen běžte. Budu tady.
Hned se vrátím.
VÝBOR PRO REZIDENTY
VYŠETŘOVÁNÍ DR. GABRIELA MORAESE
„Předvolán na příští schůzi výboru
z důvodu prošetření neetického chování
ve vztahu mezi lékařem a pacientem,
kde rozhodneme o pokračování vašeho pracovního poměru.“
Nino.
- Je všechno v pořádku? - Pan Geraldo se ptal na svůj pudink.
Je to legrační pán.
Pěkné fotky, že?
Nádherné.
Až tam pojedeme, bude to dobrodružství na tři dny.
Nejdřív si uděláme pětihodinový výlet k vodopádu.
Je nejkrásnější na světě, ale studený.
Můžeme povečeřet pod hvězdami, vyprávět si vtipy…
Nino!
Nino?
Jsi v pořádku?
Neodpovídala jsi mi. Měl jsem strach.
Promiň, spala jsem.
Proč jsi odešla a neřeklas mi?
Potřebovala jsem vypadnout. Abych mohla přemýšlet.
Mohla jsi mi to říct. Šel bych s tebou.
Není to správné.
Co?
- Všechno. - Nino, s tím orchestrem…
Vysvětlíme jim tvou situaci.
Jsem doktor. Požádám je, aby to přehodnotili.
K čemu to bude?
Abych při prvním představení dostala záchvat?
Bude lepší, když přijmu,
že nebudu mít normální život.
Že nebudu hrát v orchestru.
- Že s nikým nebudu chodit. - Počkej.
Co to znamená?
- Pleteš do sebe různé věci. - Právě naopak.
Snažím se ty věci rozplést.
Ty jsi lékař.
Já jsem pacient.
Ty máš budoucnost. Já umřu.
Nino.
Proč to říkáš? Vůbec nezníš jako ty.
Proč myslíš, že mě znáš?
Nemáš tušení, co si myslím.
- Nemůžeš to vzdát, Nino. - To se ti snadno řekne.
- Ty v tom nežiješ. - Máš pravdu. Nežiju.
Ale jsem tu s tebou každý den.
Nino.
Na jak dlouho?
Dokud nepřijdeš o místo?
Tajil jsi mi to?
Nejde o tebe.
Jde jenom o mě.
Vyhodí tě kvůli mně!
Je to jen práce. Začnu znovu jinde.
Nestarej se o to. Je to moje volba.
Všechno není tvoje volba.
Co to znamená?
Že jsem skončila.
Nemůžu plýtvat energií na věci, které se netýkají mé léčby.
Rozumíš?
„Plýtvat?“
Netušil jsem, že jsem
pro tebe jen plýtvání.
Ale jsi.
Nechala jsem se unést.
Ale teď už vím, že tě nemiluju.
Je konec.
Bylo by nejlepší,
kdyby ses v nemocnici omluvil a začal normálně žít.
Vždycky jsem byla sama.
A vždycky budu.
Nemusela jsi být.
- Ahoj, Mundo. - Ahoj, zlato.
Nino.
Iara mi řekla, ať ti dám tohle. Pro štěstí.
Díky. Poděkuješ jí za mě, prosím?
Mám radost.
Jo, to je vidět.
Ne, vážně mi udělal radost.
Tak proč se tváříš smutně?
- Rozešla jsem se s Gabrielem. - Zlato.
Ale v tvém věku jsem se taky nebyla schopná usadit.
Zvládla jsem toho hodně.
Ale pořád ho miluju.
Tenhle příběh je vážně zašmodrchaný.
Zlatíčko, už tě jdu odpojit.
Díky, Mundo.
Pojďme na to.
Dnes zasedá výbor, který rozhodne, jestli tu může zůstat.
Nechtějí, aby lékaři chodili s pacienty, tak jsem se rozhodla to ukončit.
To je…
to nejušlechtilejší rozhodnutí, o kterém jsem kdy slyšela.
- A nejhloupější! - Amando.
Prosím tě, Raimundo!
Tahle holka si celé roky prochází peklem.
Teď, když je šťastná s hodným chlapem,
ukončí to, protože se bojí.
- Beze mě mu bude líp. - Jak to víš?
- Já umřu. - Právě teď?
Jak to myslíš?
- Umíráš právě teď? - Ne.
- Umřeš dneska? Příští týden? - Má pravdu.
Nino, můžeš zemřít teď nebo za 30 let.
Víš co?
Tohle je pro lidi, kteří se nebojí žít.
Nino, víš, že ta schůze začíná právě teď?
- Právě teď? - Jo. Právě teď.
Já mám hotovo.
Myslíte?
Dnes jsme se sešli, abychom projednali vztah
mezi doktorem Gabrielem a jeho pacientkou…
Nino? Co tady děláš?
Tohle je soukromá schůze výboru. Musím vás požádat, abyste odešla.
Nejdřív mě vyslechněte.
Do téhle nemocnice docházím od svých 13 let.
Znám ji lépe než většina z vás tady.
A o Gabrielovi musím říct tohle.
Je nejlepší lékař tady.
A neříkám to kvůli naší historii.
Mluvím za každého pacienta, kterého léčil,
kterého vyslechl, kterému pomohl,
kterého držel.
Pokud ho vyhodíte, utrpí tím všichni pacienti.
Doktor Gabriel byl ke mně vždy zdvořilý a profesionální.
Takže…
pokud chcete někoho vinit,
viňte mě.
Já o něj usilovala, já ho první objala, políbila ho…
Slečno, to stačí.
Pochopili jsme, co chcete říct.
Díky za váš čas.
Yuri Saad zemřel ve svých 23 letech.
Příčina smrti: obstrukční spánková apnoe.
Tak co?
Jen tak se mě nezbavíš.
Ty jsi takový rebel! Musíš se chovat slušně.
Musím si s tebou vyměnit směny.
Vem to za mě. Dám ti dvojnásobek.
To se mi líbí, dvojnásobný plat.
Díky.
Mundinho, můžeš za mnou zítra přijít do kaple?
Mám nápad a potřebuju tvou pomoc.
Ahoj, Nino.
Chystáme oslavu pro Amandu. Přijď taky.
Moc se mi nechce.
Jo.
Ale popřej jí za mě. Má dneska narozeniny?
Jo, má narozeniny. Jenom přijď, zlato.
Rozveselí tě to. No tak.
Zůstanu tady.
Nino. Vstaň z toho gauče a běž si umýt obličej. Dělej!
- Ahoj, Amando. - Hned.
Nebo s tebou příště nepromluvím.
V sedm večer. Bude dort.
Učešte se, abyste vypadal jako pravý krasavec.
Že, pane Geraldo?
- Jste fešák, co? - Fešák.
Vezměte to do kaple. Josefa má žárovky.
A zkuste to rozmotat, aby se to… nezamotalo.
Yuri.
- Co se děje? - Zdravím. No…
Gabriel pořádá v kapli nějakou akci.
- Jakou akci? - Jste zvaný.
Ne, má dneska směnu.
Ne! Vzaly to za něho holky.
Pane… doktore Alberto.
Gabriel si ode dneška vezme všechny víkendové směny.
- A? - Dejte mu šanci.
Jen jednu.
Konečně!
Obleč si to.
- Co je to, Mundo? - No tak, vezmi si to.
Tak jo.
Je mi ctí přivítat vás v našem koncertním sále, slečno Nino.
Co je to?
Dnes vystoupí velmi talentovaná pianistka.
Pojďte se mnou.
To je moje vnučka.
Díky, že jste přišla.
Nino.
- Bylo to nádherné. - Děkuji.
Mluvila jsem s ostatními porotci orchestru
a vzhledem k okolnostem
bychom si vás rádi poslechli znovu.
Pokud chcete, samozřejmě.
Samozřejmě že chci.
- Děkuji. - Gratuluju.
- Děkuji. - Děkuji.
Gabrieli.
Omlouvám se.
Bála jsem se, že ti pokazím život.
Pak mi Amanda vynadala
a já jsem řekla před výborem tolik věcí.
Nechtěla jsem, abys přišel o místo.
Nepřišel jsi o něj?
Slibuješ, že mi nahoře natočíš video?
Slibuju.
Brzy tam budeš i ty.
A já budu s tebou.
Slibuješ, že se o sebe postaráš?
Pokusím se neumřít, dokud se nevrátíš.
Dám ti tohle.
Díky tomu se dožiješ stovky.
Byl to dárek od mámy.
- Ne. To nemůžu přijmout. - Můžeš a musíš.
Otoč se.
Bude tě chránit, dokud se nevrátím.
Miluju tě, Gabrieli.
A já tebe, Nino.
NAŠE MÍSTO
Synu!
Můj synku.
- Jsem rád, že jsi tady. - Postarám se o tebe.
Tati.
- Jsem rád, že jsi tady. - Postarám se o tebe.
Postarám se o tebe.
Dělejte, lidi. Prosím.
Alberto, Gabriela přivezla helikoptéra.
Má vážné zranění hlavy.
Udělali jsme CT a našli velký subdurální hematom.
Subdurální hematom.
Otevřeme ho.
Mundo, kde je?
Co se stalo?
Já nevím, Nino.
Před chvíli ho přivezli a vzali ho rovnou na sál a…
Ahoj, Skleničko.
Tady to máš. Jak jsem slíbil.
Ten úžasný výhled.
Myslel jsem dnes na tebe.
Brzy tu budeme spolu, ano? Opatruj se, dokud se nevrátím.
Ahoj. Miluju tě.
Ahoj, Skleničko.
Tady to máš. Jak jsem slíbil.
Ten úžasný výhled.
Myslel jsem dnes na tebe.
Brzy tu budeme spolu.
Nino, zlatíčko.
- Opatruj se, dokud se nevrátím. - Volali z nemocnice.
Máme tam přijet.
Pamatuješ si ten den,
kdy doktor rezident přišel k nám domů?
Mluvili jsme spolu a ty jsi zavolala:
„Dědo,
neotravuj ho.“
Neotravoval jsem ho.
Žádal jsem ho,
aby ti neublížil.
Žít dál je nejlepší způsob, jak ctít jeho památku.
Protože
si nejvíc ze všeho přál
dát ti právě tohle.
Život.
Nino, mám tady jistý dokument.
Jsou to výsledky testu kompatibility
pro vaši transplantaci.
Jsou pozitivní, Nino.
Ze seznamu?
Ne.
Od žijícího dárce.
Pokud se rozhodnete pokračovat,
obnáší to jistý právní proces, ale…
je to možné, drahoušku.
Můžu vědět, kdo je ten dárce?
Nevím, jestli je to dobré,
ale Gabriel miloval zapečenou rýži a pudink.
Řekněte, jak vám to chutná.
- Výborné. - A vy vaříte?
Lžu. Ne, nevařím.
Přesně jako on.
Ale jednou mi udělal vejce s kečupem.
Nevěřím, že tě přinutil to sníst.
Bylo to boží.
Dělával jsem to, když byl malý.
Nevěděl jsem, jak se o něj postarat, a on měl hlad.
To jídlo jsme vymysleli spolu.
Nikdy na to nezapomněl.
- Pojďme umýt nádobí. - Jo. Pojďme na to.
Proč to děláte?
Abys to nemusela mýt později.
Ne, nemyslím to nádobí.
Proč chcete být mým dárcem?
Nino,
hodně jsem přemýšlel o starém univerzitním profesorovi,
který říkal, že v medicíně jsou někdy důležité léky,
často úleva a vždy útěcha.
To je celé. Můžu ti pomoct, ne?
- Tak to udělám. Na tom teď záleží. - Díky.
A Gabriel tomu věřil.
A já…
v tobě vidím svého syna.
Můžu vás obejmout?
Chci se tě na něco vážného zeptat.
Můžu si vzít pudink?
V nemocnici je někdo, kdo ho má opravdu moc rád.
Jistě. Vezměte si ho celý.
Ukrojím vám kousek.
K narozeninám jsem dostala ledvinu.
30. září.
A konečně jsem pochopila, co znamená být kompatibilní.
O ROK POZDĚJI
Myslela jsem, že kompatibilita znamená být stejní.
Ale jde o něco jiného.
Moji drazí Fabrício a Yuri.
Jste tu dnes, svobodně a dobrovolně, abyste oslavili,
potvrdili a ratifikovali váš svazek?
- Ano. - Ano.
Pak vás prohlašuji za manžele.
- Teď se můžete políbit. - Konečně, lidi!
Gabriel byl jiný než já.
Viděl dřív než kdokoli jiný, dokonce dřív než já,
že můžu dělat všechno, co chci.
Ukázal mi, že život je napůl plná sklenice.
A já si byla jistá, že jsem našla nejkompatibilnějšího partnera.
Dobrý večer.
Děkuji, že jste dnes všichni přišli.
Letošní sezóna byla opravdu kouzelná.
Taky bych dnes chtěla někoho uctít.
Někoho opravdu výjimečného.
Pomohl mi dostat se sem.
A pořád na mě dohlíží.
Se mnou navždy zůstáváš.
Řekni, že náš příběh nekončí v omylu.
Že někde v skrytu vesmíru se naše láska schovává.
Tohle nemůže být konec,
někde se odehrává jiná verze.
Za vesmírem daleko od naší dimenze,
tam se s tebou shledám.
Tam se s tebou shledám.
Pořád tě cítím ve svých snách.
Potkávám tě každou noc ve hvězdách.
Na naši píseň tancuji,
na dotyk tvých rtů pamatuji.
Poslední noc srpnovou
už jsi věděl, že mé srdce si bereš s sebou.
Bylo těžké vidět slunce zapadat,
když tebe jsem musela odevzdat.
Ale věřím, že nás dva jednou čeká
budoucnost nekonečná.
Se mnou navždy zůstáváš.
Řekni, že náš příběh nekončí v omylu.
Že někde v skrytu vesmíru se naše láska schovává.
Tohle nemůže být konec.
Musí se odehrávat i jiná verze,
někde v skrytu vesmíru, mimo naše dimenze.
Tam se s tebou shledám.
Bylo těžké vidět slunce zapadat,
když tebe jsem musela odevzdat.
Ale věřím, že nás dva jednou čeká
budoucnost nekonečná.
Tam se s tebou shledám.
NA VĚČNOU PAMÁTKU
Překlad titulků: Veronika Kubíčková