Downloaded from YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Undeva în Univers, ‎cineva e 100% compatibil cu mine.
‎Mai greu e să-l găsesc
‎printre cele șapte miliarde de oameni ‎de pe Pământ.
‎Nu e vorba că aș fi pesimistă.
‎Ci că, spre deosebire de majoritatea,
‎nu am prea avut timp să caut.
‎Dar l-am găsit.
‎Am început să cânt pe la opt ani.
‎Pe la 13 ani știam deja că vreau ‎să devin pianistă în Orchestra Simfonică.
‎Dar visul mi-a fost devorat de un lup.
‎Să vă explic mai bine.
‎Lupus înseamnă „lup” în latină.
‎E o boală autoimună.
‎E ca și cum corpul meu ‎s-ar ataca singur.
‎Îmi poate ataca pielea.
‎Organele.
‎- Uneori, articulațiile. ‎- Și atunci cum mai cânți la pian?
‎- Scumpo, odihnește-te puțin. ‎- Bine, bunicule.
‎Ce să mai spun?
‎Pot doar să sper că lupul nu va ajunge...
‎…la rinichi.
‎Funcțiile tale renale sunt sub 10%, Nina.
‎Ai nevoie de un transplant renal.
‎Până vom reuși acest lucru,
‎vei face dializă de trei ori pe săptămână
‎printr-o fistulă arteriovenoasă ‎montată în braț.
‎Cât voi sta pe lista de așteptare?
‎Ai putea primi un rinichi în șase luni
‎sau în câțiva ani, Nina.
‎Depinde de timpul de așteptare.
‎Poziția ta actuală de pe listă
‎e aceasta.
‎POZIȚIE PE LISTA ACTIVĂ DE AȘTEPTARE: ‎14.890
‎O LUNĂ MAI TÂRZIU
‎Bunicule!
‎Micul dejun e gata!
‎Uraganul Nina.
‎- Bună dimineața! ‎- Bună dimineața!
‎N-ar trebui să te odihnești?
‎Ar trebui. Dar nu pot să stau locului.
‎Văd.
‎Ți-am cumpărat pâinea.
‎Dar poți mânca doar una, da? ‎Din cauza diabetului.
‎Știu.
‎Vreau să știi
‎că în ziua în care te vor interna
‎îți voi fi aproape.
‎Nici vorbă, bunicule.
‎Vei rămâne aici, te vei odihni ‎și te vei uita la televizor.
‎Mă descurc singură.
‎Tot nu știi că vreau ‎să-ți fiu mereu alături?
‎Să fiu lângă tine?
‎E important. E prima ta zi de dializă.
‎Știu.
‎Bine, îmi dai secțiunea de divertisment?
‎Mulțumesc.
‎Te iubesc.
‎Nu pot să cred! Bunicule!
‎ANGAJĂM PIANIST
‎Orchestra angajează.
‎Crezi că ar trebui să încerc?
‎Scumpo.
‎Nimeni nu știe răspunsul mai bine ca tine.
‎Nu pot s-o fac.
‎Am mâinile prea mici.
‎Gi, exersăm doar de o oră.
‎Știi cât mi-a luat mie când eram mică?
‎O lună!
‎Dă-te mai încolo!
‎Secretul pianului
‎nu e mărimea mâinilor.
‎Ci să nu renunțe.
‎- Împreună? ‎- Da!
‎SOLIST LA PIAN
‎Lurdes!
‎- Lurdes, ai un minut? ‎- Ce e, Nina?
‎Am hotărât să încerc ‎să obțin postul la Orchestra Simfonică.
‎Dar nu am un pian.
‎Aș putea să exersez la cel de aici?
‎- Deja faci asta. ‎- Da, dar trebuie să exersez mai mult.
‎Mă gândeam să rămân după cursuri.
‎Ar fi minunat pentru Conservator, ‎dacă primesc postul.
‎Crezi că poți face față meditațiilor, ‎cursurilor
‎și tratamentului?
‎E unica mea șansă.
‎Dacă-mi promiți că nu va sta în calea ‎cursurilor, e în ordine.
‎Mulțumesc.
‎E interzis cu bicicleta!
‎SOLIST LA PIAN
‎Băiete!
‎Ești surd?
‎Ai grijă! Sunt oameni aici!
‎Ai înnebunit?
‎Ascultă! Tu…
‎- N-ai voie… ‎- N-ai voie cu bicicleta aici.
‎Exact!
‎Îmi pare rău.
‎Mi-ai distras atenția.
‎Da?
‎Te-am văzut cântând…
‎Sunt fan Ed Sheeran.
‎Eu cântam Chopin.
‎Nu știu multe despre pian.
‎Dar știu că acesta ‎n-ar trebui să blocheze accesul.
‎Ai dreptate.
‎E pista mea de bicicliști preferată.
‎Bine, regret.
‎Continuă.
‎Altă dată. Ai stricat atmosfera.
‎Poate ne mai întâlnim și altădată.
‎Pa, amice!
‎SPITALUL CENTRAL
‎Începi mai devreme azi?
‎Bună dimineața!
‎Copilul e mai bine, nu-i așa?
‎Crezi că e vorba de un atac de cord, ‎Gabriel?
‎- E o ocluzie coronariană. ‎- Da?
‎- Are dureri? ‎- Nu.
‎- Enzime? ‎- Nu.
‎- Atunci nu e infarct. ‎- Serios?
‎Pariem pe o cină?
‎Nici vorbă! Mereu îți plătesc cina.
‎Crede-mă și n-o vei mai face.
‎Bună!
‎Doctore!
‎Deci?
‎Mi-ai adus?
‎- Dacă vei fi prins… ‎- Mulțumesc.
‎Normal. Am buzele pecetluite.
‎Înțelegerea e înțelegere.
‎Deja sunt pe moarte.
‎Ce rău poate să-mi facă ‎crème brulée-‎ul?
‎Un bătrân de 90 de ani ‎cu apetit de băiețel.
‎- Da ! ‎- Bate cuba!
‎Doctore.
‎Mă scuzați că vă deranjez,
‎dar noaptea e foarte frig aici.
‎Nicio grijă, dna Maria. ‎Vă aduc încălzitor.
‎- Ce drăguț! Mulțumesc. ‎- Ce bătrână pretențioasă!
‎Uite cineva vorbește! Cerșetorul!
‎Fiți cuminți!
‎DIALIZĂ
‎Ce va spune dr. Alberto când va afla ‎că fiul său face trafic cu dulciuri?
‎Nu sunt fiul lui. ‎Am dat examenul, ca toți ceilalți.
‎Semnează aici. Haide.
‎Îl monitorizez pe dl Geraldo. ‎Nu-ți face griji.
‎Nu voi fi complicele tău pe veci.
‎M-ai auzit, puștiule?
‎Până se termină rezidențiatul? De acord?
‎Mă mai gândesc.
‎O să-ți pun benzi pe nas. ‎Poate te vor ajuta.
‎Mă tem că o să te găsesc mort într-o zi.
‎- Asfixiat. ‎- Nu dormeam. Făceam planuri.
‎Sigur.
‎De ce nu te duci acasă?
‎Vorbesc cu soțul meu.
‎Ce soț?
‎- Eu când îl cunosc? ‎- Răbdare. Abia ne-au potrivit.
‎- Îl cheamă Túlio. ‎- Yuri.
‎- Îndrăgostește-te de un om adevărat. ‎- Ieși din peșteră.
‎- E modul perfect de a cunoaște oameni. ‎- Nu sunt de acord.
‎Am cunoscut o pianistă azi.
‎Da?
‎Unde e?
‎- Am pierdut-o. ‎- Vezi?
‎Soțul meu e chiar aici.
‎Îi știu vârsta, adresa, numărul de telefon ‎și câți copii vom avea,
‎ce travestit de la ‎Drag Race‎ preferă ‎și că suntem 90% compatibili.
‎Îi știi măcar numele de familie?
‎Cântă Chopin.
‎Cine e Chopin?
‎Nina Soares?
‎Hai, bunicule! Hai repede!
‎Tu?
‎Vă cunoașteți?
‎- Nu. ‎- Nu.
‎Luați loc, vă rog.
‎Îmi pare rău, ‎dar aveam programare la dr. Simone.
‎Nu e aici? Nu a putut veni?
‎Dr. Simone a avut o mică urgență, ‎dar va reveni curând.
‎Eu sunt Gabriel, sunt rezident ‎și mă voi ocupa de Nina.
‎- Un rezident e doctor? ‎- Bunicule.
‎Da.
‎Înseamnă că mă specializez ‎în medicină generală.
‎Ca pe bicicletă?
‎Și tu la pian.
‎Ia loc aici, te rog, ‎ca să-ți examinez brațul.
‎Dacă nu te superi…
‎Fluxul sangvin e bun.
‎Fistula e solidă.
‎Poți aștepta în sala de dializă ‎până mă pregătesc.
‎Primul salon pe stânga.
‎Mulțumesc.
‎Mulțumesc, domnule doctor rezident.
‎54 kg. Poți să cobori, scumpo.
‎Văd că ai cunoscut-o pe Raimunda.
‎Ești pe mâini bune, să știi.
‎Vom avea mare grijă de ea.
‎Ia loc aici.
‎Scoate-ți cămașa.
‎Te rog să întinzi brațul, scumpo,
‎ca să-l văd bine.
‎Nu-ți face griji, Nina.
‎Totul va fi bine.
‎Cum? Voi fi legată de aparatul ăsta.
‎Aparatul nu e dușmanul tău. ‎Te va ajuta să trăiești.
‎Sunt sigur că te așteaptă o viață lungă.
‎Deci ești genul optimist.
‎Absolut. Tu ești o pesimistă?
‎Momentan, total pesimistă.
‎Nu mă așteaptă nimic.
‎Aoleu!
‎Avem de tratat și un caz de pesimism, ‎nu, Raimunda?
‎Viața e frumoasă și soarele strălucește.
‎Nu mă pot bronza.
‎- Mereu dai replici? ‎- Tu ești mereu așa fericit?
‎Și n-ai văzut încă nimic. ‎Ține brațul nemișcat, da?
‎Ședința ta durează patru ore.
‎Gata.
‎Totul e bine?
‎Mai pot să fac ceva pentru tine, Nina?
‎Nu, dle doctor, dar…
‎mulțumesc că ai întrebat.
‎Lurdes! Scuze! ‎Nu știam că ești încă aici.
‎- Ai făcut tratament azi? ‎- Da.
‎De aceea ai întârziat ‎la cursul de la ora 18?
‎Da, dar promit să nu se mai întâmple.
‎Regret că trebuie să spun asta, Nina...
‎dar trebuie să reziliem contractul.
‎- Poftim? ‎- Trebuie să ai grijă de tine.
‎Ai ratat prea multe cursuri luna asta ‎din cauza...
‎Lupusului.
‎Poți să-i spui pe nume.
‎Ai ratat cursuri, ai întârziat.
‎Mai ai chestia aia în braț.
‎Îi sperie pe copii.
‎Și sănătatea ta, desigur.
‎Ai nevoie de acest timp ‎ca să te ocupi de tine.
‎Asta va fi pe veci, Lurdes.
‎Regret, Nina.
‎Sigur ți se vor deschide alte uși.
‎Prea îți mai răsfeți pacienții, Gabriel.
‎Preferi să lași ‎o doamnă drăguță să înghețe?
‎Aici nu vom găsi ‎decât șobolani și porumbei.
‎Și urăsc porumbeii.
‎Gabriel.
‎L-am găsit. Mergem?
‎- Ajută-mă. E greu. ‎- Are roți, Yuri.
‎Rai.
‎Și-a terminat pesimista ședința?
‎E pe terasă.
‎Gabriel.
‎Azi nu e prea bine.
‎Mi-ai descoperit secretul?
‎E locul perfect ‎pentru a urmări asfințitul.
‎Da.
‎Cum n-am voie să ies în soarele amiezii,
‎asfințitul e cadoul meu zilnic.
‎- Nu ți-e frică de înălțimi? ‎- Nu.
‎Adică… mi-e puțin. ‎Dar merită să forțezi puțin lucrurile.
‎Încerc să-mi amintesc asta ‎înainte să urc pe munte.
‎Perfect! Ești doctor, ciclist ‎și escaladezi munții?
‎Așa gândeam și eu când eram mică.
‎Înainte să urc pe scenă.
‎- E un mod bun de a înfrunta o provocare. ‎- Da.
‎Doar că, într-o zi, ‎pe când îmi înfruntam o provocare,
‎m-a înfruntat lupusul.
‎Mi-au trebuit ani să mă întorc pe scenă.
‎Mă bucur că ai făcut-o. ‎Când te-am văzut în stație, am simțit…
‎Ce?
‎Că te-ai născut pentru asta. ‎Pentru scenă.
‎Mulțumesc. ‎Dar nu în gară îmi doream să cânt.
‎Ai fost vreodată la un concert simfonic?
‎Regret să te dezamăgesc. ‎Sunt un biet rezident ignorant.
‎Nu înțeleg muzica.
‎Nici nu e nevoie.
‎Muzica…
‎Muzica e magie.
‎Te transformă.
‎Cineva o cântă și cineva o ascultă.
‎Și te schimbi.
‎Bine. M-ai convins.
‎Vreau să te aud cântând în orchestră.
‎Pentru asta trebuie să trec un examen.
‎Sigur îl vei trece.
‎Pentru un moment ‎chiar am crezut că e posibil.
‎Chiar am crezut.
‎- Ce s-a schimbat? ‎- Am văzut realitatea.
‎Nu am rinichi,
‎nu am slujbă
‎și nu pot studia la Conservator.
‎Vino cu mine!
‎Nu cred!
‎Cam dezacordat?
‎E perfect.
‎- Acum poți exersa pentru examen. ‎- Da.
‎Nu prea pot.
‎Înțeleg că ești o pesimistă, ‎dar chiar renunți?
‎Nu e vorba despre asta.
‎Dar azi a fost ultima zi de înscrieri.
‎Și nu m-am înscris.
‎Nina, ziua nu s-a încheiat.
‎Sigur încă e deschis. Hai.
‎Nu, e imposibil.
‎E ora de vârf. Nu vom reuși.
‎Te duc eu.
‎Gabriel!
‎ÎNCHIS
‎Suntem aici pentru examenul de pianist.
‎Regret, dar am închis.
‎Domnișoară!
‎Bunicul meu...
‎a murit de curând...
‎Ultima lui dorință ‎a fost să dau acest examen.
‎Înțelegeți?
‎Întrebați-l. E medic.
‎Sunteți medic?
‎Bunicul ei a avut o inhalare involuntară
‎cauzată de contracții musculare ‎spasmodice la baza cutiei toracice.
‎Au fost foarte intense și bruște.
‎Toți doctorii prezenți au fost surprinși.
‎A fost îngrozitor.
‎A fost îngrozitor, doamnă. Îngrozitor.
‎Aveți act de identitate?
‎Dați-mi-l!
‎Completați formularul.
‎Nu pot să cred că l-ai ucis ‎pe dl Joaquim.
‎Dar tu? Ai inventat o boală ciudată.
‎De fapt,
‎n-am făcut decât să descriu un sughiț.
‎Există două faze.
‎Prima e gratuită.
‎Pot să aleg ce vreau să le cânt juraților.
‎Dacă trec,
‎ajung în finale.
‎Acolo e totul sau nimic.
‎Dumnezeule!
‎Ce dulce e!
‎Ești îndrăgostită, Nina?
‎Da, bunicule.
‎De Frédéric Chopin. Îl știi?
‎Mai întâi a fost Mozart. ‎Acum e Frédéric Chopin?
‎Vorbesc serios, bunicule.
‎Nu sunt îndrăgostită.
‎Am griji mai mari decât iubirea.
‎Nu merg. Aici rămân!
‎- Ce se întâmplă? ‎- Gabriel. E Túlio.
‎- Vrea să mă vadă. ‎- Și ce mai cauți aici?
‎- Du-te să-l vezi. ‎- Nu sunt pregătit pentru lumea reală.
‎Încă folosești poza din tinerețe?
‎De când eram cu 30 kg mai slab? ‎Sigur că nu, Gabriel.
‎Poate.
‎Vino aici.
‎Yuri.
‎Ești mai mult decât o poză veche ‎și o biografie.
‎O să te iubească. Toți te iubesc.
‎Bine.
‎Arăt bine?
‎Ești sexy.
‎NINA: MULȚUMESC PENTRU PIAN, ‎CHOPIN!
‎De ce chicotești la telefon? ‎Flirtezi cumva?
‎- Ai găsit-o pe pianista din gară? ‎- Da.
‎- Ce noroc ai! ‎- Dar e pacienta mea, omule!
‎Nu!
‎- Nu poți! ‎- Crezi că nu știu asta?
‎Îmi mulțumește pentru pian.
‎- Și mă invită la cină. ‎- Gabriel.
‎Nu uita jurământul socratic.
‎Jurământ hipocratic, Yuri!
‎Hipocratic, socratic, tot italian e.
‎Ține minte regulile, nu numele. ‎Nu ieși cu pacienți!
‎Mă duc la întâlnire, Gabriel.
‎Tu să fii cuminte. Sunt cu ochii pe tine.
‎Mulțumesc.
‎Nu spuneai că e urât ‎să postezi fotografii cu mâncare?
‎Ține farfuria, bunicule!
‎- Așa? ‎- Mai la stânga.
‎- Aici? ‎- Perfect.
‎Gata!
‎NINA: SĂ-L ADUC LA SPITAL ‎PENTRU PRÂNZUL DE MÂINE?
‎Acum putem mânca?
‎GABRIEL: REGRET, ‎AM PLANURI MÂINE LA PRÂNZ.
‎Da.
‎Ești ocupat?
‎Nu.
‎- Grozav. Tatăl tău te caută. ‎- Atunci, sunt ocupat.
‎Nu, Gabriel, nu-mi face probleme. ‎Să mergem la tati.
‎Du-te la tati. Du-te!
‎BIROUL DIRECTORULUI
‎Intră.
‎- Voiai să mă vezi? ‎- Da!
‎Ia loc.
‎Am citit testele pacientei cu lupus. ‎Îmbunătățire sub 15%.
‎E pe lista de așteptare.
‎Stai cu ochii pe ea?
‎- Ai idei despre progresul pacientei? ‎- O cheamă Nina.
‎Abordarea asta îți va aduce probleme.
‎E o problemă ‎că le spun pacienților pe nume?
‎E o problemă că faci rost de piane ‎pentru pacienți, Gabriel.
‎- Știu ce fac. ‎- „Știu ce fac.”
‎Această frază e urmată de probleme.
‎Ai terminat?
‎- Scuze. N-am vrut să te deranjez. ‎- Nu. E în ordine.
‎Nu pot să trec de pasajul ăsta.
‎- Sună perfect. ‎- În niciun caz.
‎Vino să-ți arăt.
‎Partea asta.
‎Nu mă ascultă degetele.
‎Deodată, piesa pe care o cânt ‎de o viață nu-mi mai iese.
‎N-o poți cânta altfel?
‎Să-i dai o interpretare diferită?
‎Nu, dacă vreau să fiu solistă ‎în cea mai bună orchestră
‎din America Latină.
‎Au o singură metodă, ‎aceea de pe portativ.
‎Pot să-ți arăt talentul meu muzical?
‎A la vontê, monsieur.
‎„Chopsticks.” E un clasic.
‎- Vrei să auzi originalul? ‎- Originalul?
‎Mi-ai răpit singura piesă ‎pe care o știam.
‎- Rămân la bicicletă. E mai ușor. ‎- Pentru tine.
‎- Eu aș cădea imediat de pe ea. ‎- Nu știi să mergi cu bicicleta?
‎Te învăț eu.
‎Cred că sunt prea mare ‎ca să învăț să merg cu bicicleta.
‎Ești prea mare să nu știi.
‎Bine. Ce zici de asta?
‎Eu învăț să merg cu bicicleta
‎dacă tu înveți să cânți o piesă la pian.
‎S-a făcut?
‎S-a făcut.
‎Privește înainte.
‎- Nu-mi da drumul. ‎- Nu-ți dau.
‎La stânga.
‎Bine, dă-mi drumul!
‎- Ai spus să nu-ți dau drumul. ‎- Lasă, Gabriel!
‎- Ți-am spus să nu-mi dai drumul! ‎- Scuze.
‎N-a fost așa rău.
‎Aici. Așa.
‎Nu e corect. O bicicletă are două pedale.
‎- Pianul are una în plus. ‎- Și 1.000 de clape.
‎Nu mai trage de timp! Din nou!
‎GABRIEL: AI RENUNȚAT LA BICICLETĂ?
‎GABRIEL: EU SUNT PIANIST DEJA.
‎NINA: NU MĂ CUNOȘTI DELOC!
‎Gabriel!
‎A funcționat!
‎Mulțumesc că ai încercat, ‎dar aleg muzicuța.
‎Calm, optimistule. Nu renunți așa ușor.
‎Ia loc.
‎Bine. Te învăț ceva mai ușor.
‎Fă ca mine.
‎Asta e.
‎Vei fi mereu cu mine
‎Spune-mi că povestea noastră ‎nu s-a terminat
‎Și că dincolo de univers ‎Dragostea noastră încă dăinuie
‎Și acolo ne vom vedea
‎De ce te-ai oprit, Chopin?
‎Primul tău duet n-a fost așa de greu.
‎- E minunată piesa, Nina. ‎- Termină!
‎Nu am terminat-o de scris.
‎Doar că…
‎uneori nu cred că mai am mult timp.
‎Și e frumos să-ți imaginezi ‎că e ceva dincolo de tot.
‎Dincolo de univers? E prea departe.
‎Nu mi-ai spus că ești cântăreață.
‎- Nu sunt. ‎- Ar trebui să fii.
‎- Sărbătorim primul tău concert? ‎- Da. Cu film?
‎Mă gândeam la ceva mai…
‎tare.
‎Vino!
‎- E zgomot mare. ‎- Nu e zgomot. E muzică.
‎Doriți ceva de băut? ‎Cocteil, bere, o Catuaba?
‎Nu, mulțumesc!
‎Mai bine nu. ‎Din cauza retenției de lichide.
‎Spune-mi ceva. ‎Ești aici ca doctor sau ca prieten?
‎- Prieten. ‎- Bine, atunci.
‎- Nu e nevoie, mulțumesc. ‎- Iar dv.?
‎- Nu, mersi. ‎- Bine.
‎- Poți să bei. ‎- Știu că pot.
‎Dar n-o voi face.
‎Dar vei dansa?
‎- Sigur nu. ‎- Haide, doar un dans. Unul.
‎Nu te gândi prea mult.
‎- Gata, Amanda. ‎- Mulțumesc, Mundinha.
‎Nina? Te pregătesc într-o clipă, dragă.
‎Mulțumesc, Munda.
‎- Pot să beau și eu așa multă apă? ‎- Asta e goală.
‎Fiica mea mi-a dat o cană norocoasă, ‎ca să fac transplant curând.
‎Ce drăguț!
‎Eu trebuie să beau de 20 de ori mai multă.
‎Ascultă.
‎Am făcut deja unul.
‎Vei face și tu.
‎Deci ești a doua oară aici?
‎Da.
‎Nu te sperie?
‎Dacă mă sperie?
‎Mă sperie gândul ‎că nu-mi voi mai vedea fiica.
‎Că n-o voi putea îmbrățișa.
‎Că n-o voi vedea crescând.
‎Asta mă sperie.
‎Câtă vreme pot să fac asta, ‎merită fiecare minut petrecut aici.
‎Fiica mea m-a făcut să văd lumea altfel.
‎Mai frumoasă.
‎Da.
‎Se pare că te vei vindeca curând ‎de pesimism.
‎Poftim, Nina.
‎- Poftim. ‎- Brațul.
‎Pianul înseamnă mai mult ‎decât apăsarea clapelor.
‎Desigur, e important și asta.
‎Dar trebuie să știi ‎și să citești portativul...
‎să îl interpretezi,
‎să îl scrii.
‎Durerea asociată cu lupusul
‎e ca și când ai încerca ‎să vorbești cu gura acoperită.
‎„DINCOLO DE UNIVERS”
‎Nimic nu mă va mai face să tac.
‎Bună, dle Joaquim!
‎Domnule doctor rezident.
‎O clipă, Gabriel!
‎Bunicule, nu-l hărțui.
‎Stăm doar de vorbă. Vrei să intri?
‎- Nu, mi-e bine. ‎- Bine.
‎Du-te, scumpo.
‎- Te-a bătut la cap? ‎- Nu, mă iubește.
‎TRATAMENT LA ORA 14:00
‎Candidatul numărul patru.
‎CANDIDATUL NR. 18
‎Ce compoziție vei cânta?
‎- „Sonata lunii”, Beethoven. ‎- Bine.
‎Când se aprinde lumina verde, ‎poți începe.
‎Să nu depășești timpul.
‎Dacă faci o greșeală, continui.
‎- Baftă! ‎- Mulțumesc.
‎Ei bine?
‎Cum a mers?
‎Chiar?
‎Ai trecut?
‎Da!
‎Minunat! Deci...
‎Ce zici de cină la mine acasă? ‎Să sărbătorim?
‎Gătești?
‎Gătesc. Desigur.
‎Ador să gătesc.
‎Habar n-aveam.
‎Yuri, gătește pentru mine. Vine Nina.
‎Ce Nina? Cine e Nina?
‎Nina. Pianista din gară. ‎Prietena mea, Nina.
‎Încă încerci să fii prietenul ei?
‎Bine, eu gătesc, ‎tu faci curat în cocină.
‎Nu vine aici așa.
‎Ești un porc, Gabriel. Dar te iubesc.
‎Gabriel, care-i treaba cu orezul? ‎De ce orez?
‎Gabriel!
‎Sunt nevinovat.
‎Ia te uită, băiete! Ești bucătar!
‎E bucătar. E doctor.
‎- Dar ai putea să nu mai sforăi. ‎- Da, dar...
‎Cum arăt?
‎Grozav. Sexy!
‎- Da? ‎- M-aș căsători cu tine. Du-te!
‎- Bună! ‎- Pot să te ajut?
‎- Bună, Túlio! Ce faci? ‎- Salut!
‎- Am venit prea devreme? ‎- Nu! Intră.
‎Cum ești?
‎- Gabriel. ‎- Eu sunt Túlio.
‎Apartamentul tău e tare.
‎- Credeam că e mai mare. ‎- Mulțumesc. Cred.
‎- Vrei niște vin? ‎- Nu pot. Sunt alergic.
‎- La struguri? ‎- Apă!
‎- Apa e bună. ‎- Bine. Te ajut eu.
‎- Deschid eu. ‎- Nu! Mulțumesc.
‎Ce drăguț! Vrei să ajuți.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Sunt noua ta vecină.
‎Îmi împrumuți niște zahăr?
‎Nu avem. Orezul e bun?
‎Da.
‎Stai!
‎Două săruturi?
‎Voiam să-ți dau două.
‎- Bună! Faimoasa muziciană Nina. ‎- Tu ești Yuri?
‎Da! În carne și oase.
‎- Ce plăcere! ‎- Iar eu sunt Túlio.
‎- Túlio. ‎- Încântat.
‎Și eu. Eu sunt Nina.
‎- Și tu locuiești aici? ‎- Nu.
‎Nu m-aș potrivi niciodată.
‎- Vin? ‎- Sunt alergic.
‎Știu.
‎Scuze pentru dezordine.
‎Nu suntem niciodată acasă. Înțelegi.
‎- Nu-ți face griji. ‎- Lasă-ți poșeta.
‎Mulțumesc.
‎M-am simțit prost că nu știam că e Chopin.
‎Cânți la pian chiar și la cină?
‎Doamne! Îmi pare rău.
‎E un exercițiu pe care-l fac tot timpul. ‎Nici nu observ.
‎De aceea ai brațele așa?
‎Nu, e o fistulă AV.
‎Pentru că fac dializă.
‎Dializă?
‎- Cât timp? ‎- Túlio te numești, nu?
‎Toată viața.
‎Sau până fac transplant.
‎Ar putea fi mai rău. ‎Ți-ai făcut epilare inghinală?
‎Eu, săptămânal.
‎E oribil.
‎- Nu poți să faci multe lucruri, nu? ‎- Poate face orice, Túlio.
‎Dializa nu e mare scofală.
‎Trebuie doar să plănuiesc ‎mai mult decât alții.
‎Atât.
‎Ceva lipsește.
‎- Desertul! ‎- Desertul!
‎După desert, te duci la el.
‎Nu, Gabriel! ‎Îl cunosc de două săptămâni.
‎Să fii puternică!
‎Aveți nevoie de ajutor?
‎- Nu! ‎- E doar ‎crème brulée‎.
‎- Doar de data asta. Te rog! ‎- Mă dai afară din casa mea.
‎Da, dar e în ordine. Îți rămân dator.
‎- Bine. ‎- Voi face curat din nou.
‎Crème brulée!
‎- Ia te uită! ‎- E făcută de Gabriel.
‎Ador ‎crème brulée‎-ul.
‎- Mai dă-i vin. ‎- Sunt alergic, mai știi?
‎Hai să mâncăm desert ‎și să încheiem seara.
‎- Deja? Dar e frumos. ‎- Deja.
‎Tina nici nu a apucat să bea. ‎Adu-mi un cuțit.
‎Pa, Gaba! Pa, Nina!
‎- Încântat. ‎- Pa!
‎- Ne vedem mai târziu. ‎- Noapte bună!
‎Pa!
‎- Unde îi găsește? ‎- Fii drăguț.
‎A gătit o masă uimitoare.
‎De unde știi că a fost el?
‎- Ți-am aruncat momeala și ai mușcat-o. ‎- Deștept.
‎Minunată priveliște.
‎Păcat că nu sunt stele.
‎Știu unde putem vedea stelele oricând.
‎Unde mă duci acum?
‎Ai grijă la cap.
‎Fă un pas.
‎- Perfect. ‎- Unde mă duc?
‎Ai încredere în mine?
‎Da.
‎- Atunci, du-te. ‎- Să deschid?
‎Nu.
‎Pesimistă încăpățânată.
‎- Îi deschid. ‎- Nu încă.
‎- Acum? ‎- Da.
‎HOSTEL COSMOS
‎Ai propria ta stea căzătoare.
‎Pune-ți o dorință.
‎Bine.
‎A fost...
‎transcendental.
‎Doamne!
‎Ce e?
‎Ce sentimental!
‎Sentimental? Eu?
‎Prostuțule!
‎Omul de serviciu!
‎- Ketchup? ‎- Gustă.
‎Gabriel…
‎Cine ar fi zis!
‎Ești plin de surprize.
‎Rețeta tatălui meu.
‎De când era tatăl meu și nu…
‎directorul spitalului.
‎Pot să te întreb ceva?
‎Ești doctor datorită lui?
‎LOCUL NOSTRU
‎Datorită mamei mele.
‎E superbă.
‎Când aveam 13 ani,
‎și-a găsit un nodul la sân.
‎Era deja în stare avansată.
‎A fost un proces lung ‎și nu a avut un final fericit.
‎Am făcut totul ca s-o vindecăm, dar…
‎am ajuns să-i refuzăm lucruri ‎care ar fi putut ajuta.
‎Să mergem la plimbare,
‎să trișăm dieta ei.
‎O discuție frumoasă.
‎Lucruri simple ‎care i-ar fi putut ușura tratamentul.
‎Asta încerc să fac cu pacienții mei acum.
‎Nu doar să-i vindec,
‎ci să le fac zilele ușoare.
‎- Erați leiți. ‎- Da.
‎E muntele Vârful Universului. Îl adora.
‎- L-ați urcat împreună? ‎- Da, mereu.
‎De ziua ei…
‎mă duc acolo.
‎Dar tu? Vrei să-l urci cu mine?
‎O să-ți placă.
‎Dacă primesc un rinichi nou,
‎o să mă gândesc la asta.
‎Puțină aromă de ou.
‎- E vina ta. ‎- Abia ai mâncat.
‎- Nu. ‎- E în regulă. Mie îmi place.
‎Scuze.
‎Bună, Nina!
‎Raimunda a zis că mă cauți?
‎Da. Intră, te rog.
‎E șocant.
‎Să auzi că o parte din tine…
‎nu mai funcționează.
‎Știam că rinichii tăi se puteau bloca.
‎Tratamentul nu se va opri.
‎Dializa funcționează.
‎Cât timp?
‎Până faci transplantul.
‎Mă tem că n-o să-l fac niciodată.
‎VÂRFUL UNIVERSULUI
‎SISTEMUL DONATORILOR DE ORGANE
‎POZIȚIE PE LISTA ACTIVĂ DE AȘTEPTARE: ‎14.890
‎Rai.
‎Ești ocupată?
‎- Ce e? ‎- Am…
‎nevoie de ajutorul tău.
‎Tatăl tău știe ‎că vrei să-i donezi un rinichi?
‎E alegerea mea.
‎Dar Nina? Ea știe?
‎Nu știu de ce te mai ajut.
‎Mulțumesc.
‎Yuri.
‎- Totul bine? ‎- Nu!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Nu vreau să vorbesc despre asta. ‎Lasă-mă în pace, te rog.
‎Lasă dramatismul! Sunt îngrijorat.
‎E Túlio.
‎E un gunoi. E om de nimic.
‎Are pe altcineva.
‎Pe altcineva?
‎Da.
‎E căsătorit.
‎Are un soț și o casă. ‎Are și un cățel Lhasa Apso.
‎Tipul a apărut acasă și a trebuit să fug.
‎Sunt un amant!
‎M-am simțit foarte umilit!
‎Yuri.
‎- O să-ți găsești Făt-Frumosul. ‎- Nu.
‎Dacă nu, mă ai pe mine. ‎Ne vom căsători. Promit.
‎Nu știu dacă râd sau plâng.
‎Mulțumesc.
‎Nu ești genul meu, dar mulțumesc.
‎Poți să-mi faci o poză ‎ca o divă decadentă în cadă?
‎- De ce? ‎- Pentru Tinder.
‎Știi ce-i aia jale?
‎Ție ți-e ușor să vorbești. ‎O ai pe frumoasa pianistă din gară.
‎- Eu n-am decât Tinder. ‎- Bine. Hai să profităm de tragismul tău.
‎Așa.
‎Am țuguiat buzele prea tare?
‎Crezi că mai trebuie una?
‎Stai calm.
‎Au ieșit bine?
‎Să văd.
‎TATA: VINO CÂT POȚI DE REPEDE. ‎E IMPORTANT.
‎Gabriel, nu sunt bune. ‎Gabriel, sunt groaznice!
‎Vrei apă sau suc?
‎- Nu, mulțumesc. ‎- Îl sun pe tatăl tău.
‎Se pare că ți-ai găsit profesor.
‎- Soția ta cântă? ‎- Nu.
‎Nu destul de bine ‎ca să justifice chestia asta.
‎E doar de decor și e foarte scump.
‎Ce risipă!
‎Whisky?
‎- Nu. ‎- E timpul să te maturizezi, Gabriel.
‎Whisky îi deosebește pe bărbați de băieți.
‎Dacă spui tu.
‎Te-am rugat să vii aici ‎din cauza pacientei tale.
‎Nina.
‎Cum se simte?
‎- Bine. ‎- Ești sigur?
‎De aia ai făcut testul de compatibilitate?
‎Cine ți-a dat…
‎Dreptul să știu ‎ce analize se fac în spitalul meu?
‎Sau să am grijă de fiul meu?
‎Cred că depășești niște limite, Gabriel.
‎- Nu dacă transplantul merge bine. ‎- Nu.
‎Nu cu rinichiul tău.
‎Testul a ieșit negativ.
‎Ești incompatibil.
‎Aș fi vrut să-ți pese ‎la fel de mult de mama.
‎Când se zbătea singură aici, știi?
‎- Mă vei ataca mereu cu asta. ‎- Nu te atac.
‎Te apasă pe conștiință ‎când vorbesc despre asta.
‎Am iubit-o mult pe mama ta, Gabriel.
‎Ai iubit-o? Păcat că a murit.
‎Nu, tată?
‎Unde ai fost?
‎În operație?
‎Sau la o conferință elegantă?
‎Sau să-i cumperi ceva scump și inutil?
‎Oriunde, dar nu cu ea.
‎Gabriel, lucrezi într-o instituție.
‎Orice instituție are reguli.
‎Ai inventat reguli absurde ‎pentru un tratament
‎care a izolat-o de mine.
‎Tu faci doar ce vrei, Gabriel.
‎Dacă doar asta voiai să-mi spui,
‎am terminat discuția.
‎Dacă lucrurile continuă așa,
‎va trebui să te raportez ‎comisiei de rezidențiat.
‎Vor deschide o anchetă ‎și-ți vei pierde slujba.
‎Iar eu nu te voi putea ajuta, Gabriel.
‎Gabriel.
‎- Gabriel! ‎- Ia mâna!
‎Am exersat pentru testul de mâine ‎atât de mult,
‎că nu pot nici să iau pizza.
‎Am făcut testul de compatibilitate.
‎Tu nu mi-ai fi cerut-o niciodată,
‎așa că l-am făcut.
‎N-a ieșit, așa-i?
‎Mulțumesc.
‎Înseamnă mult pentru mine.
‎Știi asta.
‎Aș face la fel pentru tine.
‎Știu.
‎Dar așa cum trebuie.
‎Am dreptul să decid ‎dacă vreau rinichiul cuiva.
‎Mai ales al cuiva care trăiește.
‎Al cuiva pe care-l iubesc.
‎Îl iubești?
‎Și eu te iubesc.
‎Bună dimineața!
‎Soarele a răsărit doar cinci minute ‎și deja ești foarte entuziasmat.
‎Azi e o zi importantă. Cântă Nina.
‎Așa e.
‎- Ai programul? ‎- Aici.
‎Am de stat până la 20:00?
‎Urgențe? Cine m-a pus acolo?
‎Frate, m-au mutat.
‎Ce crezi că înseamnă rotația rezidenților? ‎Ești mutat mereu.
‎Nu. Aici sigur e mâna lui tata.
‎Ești prea paranoic, Gabriel.
‎Ei bine, Raimunda. Ce facem?
‎BIROUL DIRECTORULUI
‎URGENȚE
‎Sunt cel puțin 20 de fișe noi.
‎Le-am fi rezolvat dacă veneai la timp.
‎Scuze, doctore.
‎În loc să pierzi timpul cu scuzele, ‎apucă-te de treabă.
‎Frederico Gonçalves.
‎Scumpo.
‎Te-ai îmbrăcat deja?
‎Cum ți se pare?
‎Cum spunea bunica ta: ‎„Scumpo, ești superbă.”
‎Mulțumesc, bunicule.
‎Nu te duci așa.
‎E ora 16:00.
‎Tu cânți doar peste patru ore.
‎Bunicule, am emoții.
‎Haide, ajută-mă. Du-te și îmbracă-te!
‎- Bine, mă duc. ‎- Te rog.
‎Amanda Vieira.
‎NINA: VII?
‎NINA: ÎNCHID TELEFONUL. ÎNCEPE.
‎Candidata Nina Soares?
‎- Bună seara, Nina! ‎- Bună seara!
‎Am vrea să cânți prima parte
‎a „Concertului nr. 2” de Rachmaninoff.
‎Nina.
‎Chemați o ambulanță.
‎Nina!
‎Sunt cu ea!
‎Nu!
‎Bună, fata mea!
‎Bună seara!
‎- Mă doare spatele. ‎- Nu te mișca.
‎Cât timp a trecut?
‎Azi e a treia zi.
‎Ai fost intubată și sedată.
‎Ai suferit o hemoragie alveolară.
‎Lupusul tău e foarte activ, Nina.
‎Trebuie să-ți ajustăm medicația ‎ca să îl putem controla
‎și să faci față unui transplant.
‎Cât voi sta aici?
‎Trebuie să rămâi sub observație.
‎Apoi te vei duce pe secție
‎și, dacă totul merge bine, ‎vom vedea când te externăm.
‎Cred că cineva
‎e nerăbdător să te vadă.
‎Bună, dr. Simone. Eu…
‎Scuze…
‎Am venit să…
‎Știu.
‎Cum ești?
‎Mi-e sete.
‎Nina, îmi pare rău, n-am…
‎n-am ajuns la timp.
‎A fost haos aici.
‎Se pare că ni se termină norocul.
‎Se termină?
‎Nina.
‎Ai cântat pe scena filarmonicii.
‎Gabriel.
‎Nu mai am nicio speranță.
‎Hei!
‎Nu știam că ești aici.
‎Nu pleci de aici ‎nici în ziua ta liberă, nu?
‎Exact ca tatăl tău.
‎Nu spune asta, Mundinha.
‎Și tu?
‎Acum două zile erai la terapie intensivă.
‎Acum te plimbi fără probleme.
‎Uraganul Nina.
‎Am găsit un e-mail de la mama
‎cu poze de la locul nostru.
‎E foarte frumos.
‎Vreau să te duc acolo.
‎Noi doi.
‎Gabriel, ‎dl Geraldo vrea să vorbească cu tine.
‎Treci tu pe la el?
‎Te superi, Nina?
‎Nu, du-te. Te aștept aici.
‎Vin imediat.
‎COMISIA DE REZIDENȚIAT
‎ANCHETA DOCTORULUI GABRIEL MORAES
‎„Convocat la următoarea ședință ‎a Comisiei de Rezidențiat
‎din cauza anchetei de conduită etică
‎referitor la relația medic-pacient
‎pentru a stabili ‎dacă rezidența dvs. va continua.”
‎Nina.
‎- E totul în regulă? ‎- Dl Geraldo a întrebat de ‎crème brulée‎.
‎O figură.
‎Frumoase pozele?
‎Foarte frumoase.
‎Când mergem, ‎va fi o aventură de trei zile.
‎Mai întâi, facem o drumeție de cinci ore ‎până la cascadă.
‎Cea mai frumoasă cascadă, dar e rece.
‎Putem să luăm cina sub stele, ‎să spunem glume…
‎Nina!
‎Nina?
‎Ești bine?
‎Nu mi-ai răspuns la mesaje. ‎M-am îngrijorat.
‎Scuze, dormeam.
‎De ce ai plecat fără să-mi spui?
‎A trebuit să ies de acolo. Să gândesc.
‎Puteai să-mi spui. Aș fi venit cu tine.
‎Nu e corect.
‎Ce?
‎- Totul. ‎- Nina, apropo de filarmonică…
‎Le vom explica situația.
‎Sunt doctor. ‎Le voi cere să se răzgândească.
‎De ce?
‎Ca să mi se facă rău ‎la prima reprezentație?
‎E mai bine dacă accept…
‎că nu voi avea o viață normală.
‎Că nu voi cânta niciodată cu o orchestră.
‎- Că nu voi avea niciodată o întâlnire. ‎- Stai.
‎Ce înseamnă asta?
‎Amesteci lucrurile.
‎Dimpotrivă.
‎Încerc să le separ.
‎Tu ești doctorul.
‎Eu sunt pacienta.
‎Tu ai un viitor. Eu o să mor.
‎Nina.
‎De ce spui asta? Nu ești tu însăți.
‎Cine a zis că mă cunoști?
‎N-ai idee ce gândesc.
‎- Nu poți renunța, Nina. ‎- Ție ți-e ușor să vorbești.
‎- Nu tu trăiești asta. ‎- Ai dreptate. Nu eu.
‎Dar sunt lângă tine în fiecare zi.
‎Nina.
‎Până când?
‎Până îți pierzi rezidența?
‎Mi-ai ascuns asta?
‎Nu e vorba de tine.
‎E vorba doar de mine.
‎Te vor exclude din cauza mea!
‎E doar o rezidență. O iau de la capăt.
‎Nu-ți face griji. E alegerea mea.
‎Nu totul e alegerea ta.
‎Ce înseamnă asta?
‎Că depun armele.
‎Nu-mi pot irosi energie pe altceva ‎decât pe tratamentul meu acum.
‎Ai înțeles?
‎„Irosești”?
‎Nu știam că din cauza mea
‎îți irosești energia.
‎Dar așa e.
‎M-am lăsat dusă de val.
‎Dar acum știu că nu te iubesc.
‎S-a terminat.
‎Ar fi mai bine
‎să-ți ceri scuze la spital ‎și să-ți continui viața.
‎Mereu am fost singură.
‎Și voi fi mereu.
‎Nu trebuia să fii.
‎- Bună, Munda! ‎- Bună, scumpo.
‎Nina.
‎Iara mi-a zis să-ți dau asta. ‎Pentru noroc.
‎Mulțumesc. ‎Mulțumește-i Iarei din partea mea?
‎Îmi place.
‎Da, îmi dau seama.
‎Nu, chiar îmi place.
‎De ce ai fața aia tristă?
‎- Nu mai sunt cu Gabriel. ‎- Draga mea…
‎Dar când eram de vârsta ta, ‎nici eu nu mă puteam hotărî.
‎Săream de la unul la altul.
‎Dar încă îl iubesc.
‎Povestea asta e mai încâlcită ‎decât credeam.
‎Scumpo! E timpul să te deconectez.
‎Mersi, Munda.
‎Să vedem.
‎Comisia se întrunește azi ‎pentru a decide dacă poate rămâne.
‎Nu vor ca doctorii să iasă cu pacienți, ‎așa că am decis să-i pun punct.
‎Știi tu…
‎Asta e cea mai nobilă decizie ‎din câte am auzit.
‎- Și cea mai prostească! ‎- Amanda.
‎Te rog, Raimunda!
‎Fata asta a suferit ani la rând.
‎Acum, că e fericită cu un tip de treabă,
‎renunță pentru că e speriată.
‎- Îi e mai bine fără mine. ‎- De unde știi?
‎- Eu o să mor. ‎- Acum?
‎Cum adică?
‎- Mori acum? ‎- Nu.
‎- O să mori azi? Săptămâna viitoare? ‎- Te-a prins cu asta.
‎Nina, poți muri acum sau peste 30 de ani.
‎Știi ceva?
‎Asta e pentru cei cărora nu le e frică ‎să trăiască.
‎Nina, știai că ședința începe acum?
‎- Acum? ‎- Da. Acum.
‎Aici am terminat.
‎Crezi?
‎Suntem aici ca să deliberăm ‎în privința relației
‎dintre dr. Gabriel și pacienta sa…
‎Nina? Ce faci aici?
‎E o ședință privată a consiliului. ‎Vă rog să plecați.
‎Nu înainte să mă ascultați.
‎Vin la acest spital de când aveam 13 ani.
‎Îl cunosc mai bine ‎decât majoritatea dintre voi.
‎Și am ceva de spus despre Gabriel.
‎E cel mai bun doctor de aici.
‎Și nu din cauza relației noastre.
‎Vorbesc în numele fiecărui pacient ‎pe care l-a tratat,
‎l-a ascultat, l-a ajutat,
‎l-a îmbrățișat.
‎Dacă-l concediați, ‎toți pacienții vor suferi din cauza asta.
‎Dr. Gabriel a fost mereu respectuos ‎și profesionist cu mine.
‎Așadar…
‎dacă vreți să dați vina pe cineva,
‎dați vina pe mine.
‎Eu m-am ținut după el, ‎eu l-am îmbrățișat prima, l-am sărutat…
‎Dră Nina, ajunge.
‎V-am înțeles mesajul.
‎Mulțumesc pentru atenție.
‎Yuri Saad, mort la 23 de ani.
‎Cauza decesului: apnee obstructivă.
‎Ei bine?
‎Nu scapi de mine.
‎Ești un rebel! Trebuie să fii cuminte.
‎Trebuie să schimb tura cu tine.
‎Acoperă-mă. Îți plătesc dublu.
‎Îmi place propunerea asta cu plata dublă.
‎Mersi.
‎Mundinha, ‎putem să ne vedem mâine la capelă?
‎Am o idee, dar am nevoie de ajutor.
‎Bună, Nina!
‎Avem tort pentru Amanda. Treci pe aici!
‎Nu am chef.
‎Da.
‎Dar spune-i felicitări. E ziua ei azi?
‎Da, e ziua ei. Vino pe la noi, scumpo.
‎O vei înveseli. Haide.
‎O să stau aici.
‎Nina. Dă-te jos de pe canapea ‎și spală-te pe față. Mișcă!
‎- Bună, Amanda! ‎- Acum.
‎Altfel nu mai vorbesc cu tine.
‎Ora 19.00. Tort.
‎Te pieptăn ca să arăți frumos.
‎Așa-i, dle. Geraldo?
‎- Ce chipeș! ‎- Chipeș.
‎Du asta la capelă. ‎Becurile sunt la Josefa.
‎Și încearcă s-o descâlcești ca să nu fie… ‎încâlcită.
‎Yuri.
‎- Ce se întâmplă? ‎- Bună! Păi…
‎Gabriel organizează un eveniment ‎în capelă.
‎- Ce eveniment? ‎- Sunteți invitat.
‎Nu, el e în tură.
‎Nu! Îl acoperă fetele.
‎Dle… dr. Alberto.
‎Gabriel va lucra în fiecare ‎tură de weekend de aici înainte.
‎- Și? ‎- Dați-i o șansă.
‎Măcar o dată?
‎În sfârșit!
‎Pune-ți asta.
‎- Ce e asta, Munda? ‎- Haide! Pune-o!
‎Bine.
‎E o onoare să vă avem ‎în sala noastră de concert, dră Nina.
‎Ce e asta?
‎Azi cântă o pianistă foarte talentată.
‎Vino cu mine.
‎E nepoata mea.
‎Mulțumesc că ați venit.
‎Nina.
‎- A fost minunat. ‎- Mulțumesc.
‎Am vorbit cu ceilalți jurați ‎de la filarmonică
‎și, având în vedere circumstanțele,
‎am vrea să te evaluăm din nou.
‎Dacă vrei, desigur.
‎Sigur că vreau.
‎- Mulțumesc. ‎- Felicitări!
‎- Mulțumesc. ‎- Mulțumesc.
‎Gabriel.
‎Îmi pare rău.
‎M-am temut că îți voi face probleme.
‎Apoi Amanda m-a cicălit,
‎iar eu m-am prezentat ‎și am spus vrute și nevrute.
‎Nu voiam să-ți pierzi rezidența.
‎Deci n-ai pierdut-o?
‎Îmi promiți că vei filma acolo de sus?
‎Promit.
‎Curând vei fi acolo sus și tu.
‎Și eu voi fi cu tine.
‎Promiți să ai grijă de tine?
‎Voi încerca să nu mor până te întorci.
‎Îți dau asta.
‎Ca garanție că vei trăi 100 de ani.
‎A fost un cadou de la mama.
‎- Nu. Nu pot să accept. ‎- Poți și o vei face.
‎Întoarce-te!
‎Te va proteja până mă întorc.
‎Te iubesc, Gabriel.
‎Te iubesc, Nina.
‎LOCUL NOSTRU
‎Fiule!
‎Fiul meu.
‎- Mă bucur că ești aici. ‎- O să am grijă de tine.
‎Tată.
‎- Mă bucur că ești aici. ‎- O să am grijă de tine.
‎O să am grijă de tine.
‎Haideți. Vă rog.
‎Alberto, ‎Gabriel a fost adus cu elicopterul.
‎A suferit un traumatism cerebral grav.
‎Am făcut o tomografie ‎și am găsit un hematom subdural mare.
‎Hematom subdural.
‎Îl vom deschide.
‎Munda, unde e?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Nu știu, Nina.
‎L-au dus direct la operație ‎acum puțin timp și…
‎Micuță pesimistă.
‎Uite-l. Așa cum am promis.
‎E o priveliște uimitoare.
‎M-am gândit la tine azi.
‎Curând vom fi aici împreună. Bine?
‎Ai grijă până mă întorc.
‎Pa! Te iubesc.
‎Micuță pesimistă.
‎Uite-l. Așa cum am promis.
‎E o priveliște uimitoare.
‎M-am gândit la tine azi.
‎Curând vom fi aici împreună.
‎Nina, scumpo.
‎- Ai grijă până mă întorc. ‎- Au sunat de la spital.
‎Vor să mergem acolo.
‎Îți amintești
‎ziua în care doctorul rezident ‎a venit aici la noi?
‎Vorbeam și tu ai strigat dinăuntru:
‎„Bunicule,
‎nu-l hărțui.”
‎Nu-l hărțuiam.
‎Îl rugam
‎să nu te facă să suferi.
‎Cel mai bun mod prin care îi păstrezi ‎memoria vie e să trăiești.
‎Pentru că…
‎ce voia el cel mai mult
‎era să-ți ofere asta.
‎Viața.
‎Nina, am un document aici.
‎E rezultatul unui test de compatibilitate
‎pentru transplant.
‎E pozitiv, Nina.
‎De pe listă?
‎Nu.
‎E un donator viu.
‎Dacă decizi să mergi mai departe,
‎există un proces legal, dar…
‎e posibil, draga mea.
‎Pot să știu cine e donatorul?
‎Nu știu dacă e bun,
‎dar lui Gabriel îi plăceau orezul ‎și ‎crème brulée‎.
‎Spune-mi cum e.
‎- Foarte bun. ‎- Gătești?
‎Mint. Nu.
‎Exact ca el.
‎Dar odată mi-a făcut ouă cu ketchup.
‎Nu-mi vine să cred ‎că te-a pus să mănânci asta.
‎Mi-a plăcut.
‎I-am făcut asta când era mic.
‎Nu știam cum să am grijă de el ‎și îi era foame.
‎Am inventat mâncarea aia împreună.
‎N-a uitat niciodată.
‎- Hai să spălăm vasele. ‎- Da. Să le spălăm.
‎De ce faci asta?
‎Ca să nu ai de spălat mai târziu.
‎Nu mă refer la vase.
‎De ce vrei să fii donatorul meu?
‎Nina,
‎m-am gândit mult ‎la un vechi profesor de facultate
‎care a spus ‎că medicina ține uneori de leac,
‎deseori de alinare ‎și întotdeauna de consolare.
‎Asta e. Te pot ajuta, nu?
‎- Asta voi face. Ce contează acum. ‎- Mulțumesc.
‎Iar Gabriel credea asta.
‎Iar eu…
‎Eu îmi văd fiul în tine.
‎Pot să te îmbrățișez?
‎Acum am o întrebare ‎foarte serioasă pentru tine.
‎Pot să iau niște ‎crème brulée‎?
‎E cineva la spital căruia îi place. Mult.
‎Sigur. Ia-l pe tot.
‎Îți tai o bucată.
‎Am primit un rinichi de ziua mea.
‎30 septembrie.
‎Și am înțeles în sfârșit ‎ce înseamnă să fii compatibil.
‎UN AN MAI TÂRZIU
‎Credeam că compatibilitatea ‎înseamnă să fii la fel.
‎Dar am înțeles că înseamnă ‎să fii diferit.
‎Dragii mei Fabrício și Yuri.
‎Sunteți aici azi, liberi ‎și de bunăvoie, să sărbătoriți,
‎să confirmați și să vă ratificați uniunea?
‎- Da. ‎- Da.
‎Atunci, vă declar căsătoriți.
‎- Acum vă puteți săruta. ‎- În sfârșit!
‎Gabriel a fost diferit de mine.
‎A văzut înaintea oricui altcuiva, ‎chiar și înaintea mea,
‎să pot face orice vreau.
‎Mi-a arătat că viața ‎e un pahar pe jumătate plin.
‎Și eu am fost sigură că mi-am găsit ‎cel mai compatibil om.
‎Bună seara!
‎Vă mulțumesc tuturor că sunteți aici.
‎Acest sezon a fost cu adevărat magic.
‎Vreau, de asemenea, să onorez pe cineva.
‎O persoană foarte specială.
‎M-a ajutat să ajung aici.
‎Și încă mă veghează.
‎Vei fi mereu cu mine
‎Spune-mi că povestea noastră ‎nu s-a terminat
‎Și că dincolo de univers ‎Dragostea noastră încă dăinuie
‎Acesta nu poate fi sfârșitul
‎Aceasta trebuie să fie o altă versiune
‎Dincolo de univers ‎Departe de dimensiunea noastră
‎Și acolo ne vom vedea
‎Încă te simt în visele mele
‎Te întâlnesc noapte de noapte ‎printre stele
‎Să dansăm pe cântecul nostru
‎Îmi amintesc buzele tale pe chipul meu
‎În ultima noapte de august
‎Tu știai deja ‎Că inima îmi vei fura
‎Și a fost greu să văd apusul
‎Când tu ai plecat
‎Dar cred că există un sfârșit infinit
‎Pentru noi doi
‎Vei fi mereu cu mine
‎Spune-mi că povestea noastră ‎nu s-a terminat
‎Și că dincolo de univers ‎Dragostea noastră încă dăinuie
‎Acesta nu poate fi sfârșitul
‎Aceasta trebuie să fie o altă versiune
‎Dincolo de univers ‎Departe de dimensiunea noastră
‎Și acolo ne vom vedea
‎Și a fost greu să văd apusul
‎Când tu ai plecat
‎Dar cred că există un sfârșit infinit
‎Pentru noi doi
‎Și acolo ne vom vedea
‎ÎN MEMORIA LUI DURVALINA DANTAS
‎Subtitrarea: Mircea Pricăjan