Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Je hlášeno 157 mrtvých a mnoho zraněných.
Okolnosti jsou stále nejasné.
K odpovědnosti se nikdo nehlásí a strany se obviňují navzájem.
Množství nepokojů a násilí roste. Možná občanská válka…
O čem to mluví, mami?
Nevím, bylo to…
Ale…
Vanja, není to ta písnička, kterou babička vybrala, když jsme byly…
- Kde jsme to byly? - Na karaoke.
Jo, kde to bylo? V Malmö?
- Ne, v Kodani. - No jo, v Kodani.
Byla trochu opilá, pamatuješ? Myslela si, že zpívá skvěle.
Myslí si, že umí zpívat.
Já vím, že nejsem dobrá, ale…
- Co se děje, mami? - Zůstaň v autě, podívám se.
Co se děje, mami?
- Mami? - Já nevím, zlato.
Musíme odsud pryč!
- Zůstaň v autě. - Pusť mě!
- Vanjo! Lehni si! - Ne, nech mě! Musím pryč!
Lehni si na zem! Poslechni mě!
Musíme být potichu, dobře?
Buď zticha a nehýbej se, jo? Podívej se na mě.
Rozumíš mi? Nesmíš ani pípnout.
Buď potichu.
- Mami! - Ne! Vanjo!
ČERNÝ KRAB
Zpátky!
Caroline Edhová?
Pojď. Tady vystupuješ.
- To není moje zastávka, jedu na jih. - Nový rozkazy.
Rychle!
Pojď.
Zítra tě v kuchyni vyzvedne auto.
Zavřete to.
Pošlete ten vlak dál.
Napadlo mě, že máš hlad.
Není to otrávený.
Jedeš na základnu?
Mám tam manžela.
Prý tam vládne chaos. Nacházejí tam zastřelený vojáky.
Potřebuju vědět, že žije.
Nevrátí se, nečekej na něj.
Vydej se na jih.
Jakmile to půjde, dobře?
Caroline Edhová?
- Poptáš se mi po něm? - Běž.
Nech ji jít.
Zmiz.
Koukej zmizet.
- O co šlo? - O nic.
- Poručíku. - O nic, poručíku.
Papíry.
Jsi malá.
Jak to zvládneš?
Jak zvládnu co?
Uvidíme.
Nastup si.
Takže ty jsi odsud?
Ano, poručíku.
Narodila ses tady?
Ano, poručíku.
Kdy jsi tu byla naposledy?
Hodně dávno, poručíku.
Máš tu ještě rodinu?
Nevím, poručíku.
Vítej doma.
DEZERTÉŘI
Kam jedeme?
Na základnu.
Tudy se tam nejede.
Něco si vyzvednu.
Zůstaň tady.
Nevystupuj z auta.
Nemáte něco?
Moje dítě hladoví.
Prosím vás.
- Ani se nehni! Stůj! - Klíčky! Klíčky od auta!
Dej nám ty klíčky!
Za ní!
Zpátky!
Vylez z toho auta!
Ruce tak, ať je vidíme!
Stůj.
Na kolena.
Mám rozkazy.
Zavolal si mě Raad.
Kde máš eskortu?
Nevím.
Nastup do auta.
Počkej tady.
Je tu Edhová. Přijela sama.
Může počkat s ostatními.
Posaď se uvnitř.
Tebe sem poslali ze severu?
Jo.
Ahoj.
Co ti řekli?
O čem?
O tom, proč jsi tady.
O tý misi.
Nic. Teprve ráno jsem zjistila, že pojedu sem.
Co řekli vám?
Prý jsou to rozkazy přímo od vlády.
Od vlády?
Žádná vláda neexistuje, Granviku.
Ta padla už dávno.
Svobodník Karimi, F28.
- Dobře, pohov. Vítej. - Díky.
F28? Měl jsi štěstí.
Co?
- Říkám, že s F28 jsi měl štěstí. - Jak to myslíš?
Včera to tam vybombardovali. Zmizel jsi včas.
Vybombardovali?
Cože?
Kde jsi to slyšel?
Tak mluv.
- Koluje spousta fám a propagandy. - Povídej.
Prý umřelo tři a půl tisíce lidí.
- Vůbec nikdo nepřežil. - Plukovník Raad je připravený.
Pojďte.
Zbraně nechte támhle.
Haló!
Vybavení si nechte v regálu.
Pozor!
- Jeden chybí. - Nedorazil.
- Nedorazil? - Ne.
„Čas zbraní, čas vlků,
čas bez lítosti.
Bratr vraždí bratra, rodiče vraždí své děti.
Slunce je pryč a krutá zima střídá krutou zimu.“
Znáte to?
Posaďte se.
Kapitáne?
- Můžete začít. - Ano.
Řekněte jim pravdu, ne propagandu.
Navzdory tomu, co jste možná slyšeli, je situace vážná.
Nepřítel zničil většinu našich jednotek.
Přišli ze severu a vybombardovali základny I17, F28 a K22.
Přišli jsme o stovky kilometrů území.
Nepřítel sem dorazí za pár dní.
Je jen otázka času, než naše základna padne.
A až se to stane,
úplně nás odříznou.
Přijdeme o celé pobřeží.
Stručně řečeno,
prohráváme válku.
Ale teď máme poslední šanci.
Tohle by mohlo všechno změnit.
A dokonce ukončit válku.
Poprvé za 37 let
je celé souostroví pod ledem.
Od pevniny
až po otevřené moře.
Ale pro vozidla je led moc tenký
a na proplutí zase moc silný. Na druhou stranu…
Unesl by vojáky na bruslích.
A proto jste tady.
Takže,
vítá vás operace Černý krab.
Máte za úkol přes led dostat dva kanystry.
Z Tessenöy
až sem.
Do výzkumný základny na Ödu.
Bokem obejdete nepřátelskou linii.
Jako krab v temnotě.
Když uspějete, vyhrajeme válku.
A vy můžete odejít z armády,
nebo dělat, co budete chtít. Okamžitě.
Když selžete, všechno je ztraceno.
Nejen pro vás, ale i pro nás.
Nějaké otázky?
Edhová?
Sto námořních mil
na bruslích přes moře ledu?
V temnotě a mezi nepřáteli?
To je sebevražedná mise, plukovníku.
Není to žádost, Edhová, je to rozkaz.
Můžete jít.
Vy ne, Edhová.
Máte pravdu.
Všichni nepřežijete. Ale na tom nesejde.
Stačí, aby přežil jeden z vás.
Ona může všechno změnit a vyhrát nám válku.
Ostatní jsou…
to nejlepší, co jsme sehnali.
Umí bruslit, ale ne jako vy. Vy znáte souostroví, led…
Promiňte, plukovníku,
ale podle mě to nestačí.
Chápu.
Samozřejmě je teď větší, než když jste ji viděla naposledy.
Našli jsme ji v uprchlickém táboře u hranic.
A kde?
Teď je v Ödö.
Setkáte se, jakmile tam dorazíte.
Ano, plukovníku.
Dobře.
Co se stalo v tom džípu?
On zmizel…
- Jel špatným směrem… - Budete dělat problémy, Edhová?
Ne, plukovníku.
- Poslechnete rozkazy? - Ano, pane.
Výborně. Můžete jít.
Můžu si tu fotku nechat, pane?
Jistě.
Naše šance? Tohle není naše šance, ale smrt, Granviku.
Edhová řekla, že je to sebevražedná mise. Když ona…
Těšilo mě, ale musím zpátky na F28. Musím najít svou přítelkyni.
Tahle základna padne jako další. Led je naše jediná šance.
- Co se děje? - Nemůžu tady zůstat.
Odmítáš poslechnout rozkazy?
Víš, co dělají dezertérům.
To je jedno. Ani nevím, proč mě na tohle vybrali.
Ale víš. Jsi dobrej voják a umíš bruslit.
Sama jsi říkala, že je to sebevražedná mise, Edhová.
Neříkám, že to bude snadný.
Bude to hrůza, možná nejhorší věc, co jsme zažili.
Ale máme šanci to dokázat. A musíme to dokázat.
Až tohle skončí, najdu svýho bratra.
Někde tam je.
Najdeme funkční televizi a podíváme se na finále Stanley Cupu.
Capitals proti Rangers. Nejlepší hokejová liga.
Co uděláš ty?
- Já nevím. - Ale víš. No tak…
Co podnikneš?
Chtěl jsem se oženit.
Oženit?
To je dobrej plán.
Jasně, že se oženíš.
Schoval jsem si šest beden šampaňskýho.
Když nás pozveš, přinesu je.
Domluveno?
Domluveno.
Černý krabe, vše pod kontrolou?
Všechno pod kontrolou.
Dobře. Brusle, boty, bojový vesty, munice,
lékárnička, provaz, lana, hroty a další blbůstky.
Dvacet kilo bez zbraní.
Zkontrolujte, jestli to sedí.
Modrý jsou amfetamin, červený morfium a ty velký kyanid.
Nezapomeňte.
A co je tohle?
Jak to myslíte?
Ty nejsou jako moje hokejový brusle.
Viděl jste někdy opravdový brusle?
- Další stupidní otázky? - Ne, kapitáne.
Vyspěte se, najezte se, vychčijte se a vykaďte.
Před úsvitem vyrážíme.
Kdy zase půjde proud?
To já nevím.
Chci se osprchovat sama.
Jo, to já chápu.
- Liješ mi to na obličej. - Nefňukej a drž.
Mám to všude.
- Bylo by snazší, kdyby ses nevrtěla. - Nevrtím se.
Dobře, posaď se.
Co to bylo?
Mami?
Možná zase začali bombardovat.
Vstávat, vstávat!
Dělejte, vstávejte!
Hned! Dělejte! Jdete se mnou?
- Ano! - Jdeme!
- Za dvě minuty buďte připravený! - Ano, kapitáne!
Tak dělejte!
- Kryjte se! - K zemi!
Krabe, východní molo!
- Raněný? - Jeden ze strážných.
Tohle je vaše mise.
Zacházejte s nimi opatrně.
Nesmějí se otevřít.
A v žádném případě nesmějí padnout do rukou nepříteli.
Vaši skupinu doplní poručík Nylund.
Maliku.
Nylunde.
- Kapitáne, máte to na povel. - Ano, plukovníku.
Půjdou po vás. Cestujte jen za tmy. Za světla jste moc nápadní.
Dvě námořní míle odsud začíná nepřátelské území.
- Černý krab připraven? - Ano!
- Na led. - Vyrážíme!
- Vlezte na led. - Jedeme!
Tohle za pár hodin budeme my.
Stará hranice.
Tady jsme pro odstřelovače snadný cíl.
Dobrá viditelnost, volný terén. Tady neminou.
Tak dobře.
Do Bastholmenu jsou to jen tři námořní míle.
Vyrazíme tam a počkáme na tmu.
- Granviku, sleduj ty ostrůvky. - Jasně.
Edhová, veď nás.
- Kontroluj sílu ledu. - Rozumím.
Maliku a Nylunde, jeden za mě a jeden přede mě.
Rozdělte se!
Dolů, lehněte si!
Ten led nevydrží. Opatrně. Lano!
Ty kanystry!
Edhová, ne!
Mám tě. Drž se!
Kde je Forsbergová?
Co se stalo?
Oblečení… Kalhoty.
Zahřejte ji.
Teď zuž nás určitě slyšeli.
Dobrý?
Nylunde, musí se ohřát.
Tady zastavíme.
Dejte ji sem.
Posaď se.
Tak.
Čisto.
Tak. Rukavice.
Co to děláš?
Musíme rozdělat oheň.
- To je moc riskantní. - Jinak umře.
Já to udělám. Dobrý.
- Jsou v pořádku? - Podle mě jo.
Co teď?
Forsbergová nám nestihla nic říct.
Nylund má nejvyšší hodnost.
Velí nám on.
Proč Nylund?
Ani nebyl na Raadově brífinku.
Řídíme se hodností.
Potřebujeme velitele, který ví, co dělá. Ne rezervu.
Co ty víš o ledu? A o souostroví?
O co ti jde?
Jeden člen nedorazil.
Tak přišel Nylund.
- Není třeba improvizovat. - Koho jsi nahradil, poručíku?
O co jde, Edhová?
- Koho posloucháš? - Nechala jsi mě tam.
A Forsbergovou pod ledem.
- Zachránila jsem ty kanystry. - A ji utopila?
Ty nevíš, co mluvíš.
Já tam skočila! Nikdo jiný nic neudělal!
Ty jsi jediná, kdo ohrožuje tuhle misi!
Můžeme se trochu uklidnit?
Poslouchejte,
kdyby tam Edhová neskočila
a nevytáhla ty kanystry, tak je po misi.
Nylund má nejvyšší hodnost, takže přebírá velení.
A ty bys měla poslouchat rozkazy, dobře?
Jo.
Dobře.
Počkáme do setmění.
Za soumraku vyrazíme.
Máš první hlídku.
Jestli se někdo objeví, mizíme.
Díky.
- Zkus další. - Zamčeno.
Hele, brambůrky.
Ono sněží?
To bude popel.
Město hoří.
- Co je? - Něco slyším.
F28, jste na příjmu?
Vzbuď ostatní!
Maliku, Nylunde, jsou tady! Vrtulník!
- Co? - Co se stalo?
Jak daleko?
- Asi dvě minuty. - Dobře.
- Rychle! - Jdeme.
Jdeme!
Zahoď to!
Zahoď tu zbraň!
Co děláš, Edhová? Edhová!
- Byl na vysílačce, než přiletěli. - Edhová, prosím…
S kým jsi mluvil?
- Já to taky viděl. - Dobře. Klid, Edhová.
S kým jsi mluvil?
- Zkoušel jsem kontaktovat základnu. - Jejich, nebo naší?
Edhová, prosím…
Podívej se na mě.
- Jsi zrádce? Co? - Ne.
Ne? Tak co jsi? Blbeček? Jsi blbeček?
Jsi blbeček, nebo co?
- Karimi, dáme ti jednu šanci. - Dobře.
Musel jsem se spojit s přítelkyní. Je v komunikační jednotce F28.
- Přítelkyně? - Říkal jsi, že F28 vybombardovali.
Jen chci vědět, jestli žije. Nic víc.
Tak jak nás teda našli? Co? Jak?
To nevím. Možná viděli kouř.
Počkejte.
Co s ním uděláme?
Představuje riziko.
Mám ho zabít?
Půjde s námi.
Beze zbraní.
Maliku, dohlídni na něj. Jestli něco zkusí, zabij ho.
Pojď, musíme z ledu.
Vstávej.
Tady máš brejle.
Vezměte ty věci.
Z těch posraných bruslí mě bolí nohy.
Je moc ticho.
- Alespoň za náma nikdo není. - Někde tu budou.
Slyšíš to?
- To jsou vzduchový bubliny pod ledem. - Jo.
Jako by pod tím ledem někdo byl.
Co to děláš? Vstávej!
Ne, to ne!
Edhová.
Zhasni to.
Jsme tu moc na očích.
Edhová, zhasni to!
No tak, pojď.
- Musíme jít. - Už jdu.
Nekoukej na ně.
Musíme vyrazit.
Dohlídni na něj.
Co to bylo?
Převrácený člun.
- Utopili se. Umrzli. - Ne.
To udělal nepřítel.
Takhle to dělají.
Zabíjí všechny. Civilisty, ženy, děti. Je jim to fuk.
A jak můžeš vědět,
že to nebyli naši?
- Jak to myslíš? - Sejde na tom?
Jsou mrtví.
U Sydkosteru se dáme na západ.
To není Sydkoster, to je Arholmen.
- Arholmen? - Je to Arholmen.
- Hele. - Poslouchejte.
- Kryjte se. - K zemi.
Světla.
Do hajzlu.
Skoro si mě všimli.
Dobrý? Všichni v pořádku?
- Kde je Karimi? - Nevím, zmizel mi.
- Zdrhal pryč. - Zatraceně.
Černý.
Krab.
- Co je? - Chvíli se budeme držet mimo led.
Přejdeme ostrov. Pojďte.
Brzy by se mohli vrátit.
- Stopy ve sněhu. Někdo tu je. - Jdeme.
- Svítí se tam. Co uděláme. - Vidíš to?
Najdu cestu.
Nemůžeme to obejít?
Dovnitř.
- Dobře. - Běžte.
- Je tu někdo? - Ruce vzhůru!
- Jste tu sami? - Ano.
Čisto.
Co tady děláte?
Tady máte.
No, oni…
Vypálili nám dům, tak jsme…
Jsme v tomhle.
Já myslel na souostroví. Už nějakou dobu se sem nesmí.
To je pravda,
ale my na ostrově žijeme mnohem dýl.
A kam bychom šli?
Trmáceli bychom se do nějakého uprchlického tábora za hranicí?
A vyhladověli tam k smrti?
Rozhodli jsme se zůstat tady.
Při evakuaci jsme se schovali.
- Takže jste na ostrově sami? - Ano, teď už jsme.
A jméno ostrova?
Arholmen.
Proč? Ztratili jste se?
Máte tady docela pěkný nábytek.
To je Axel Einar Hjorth?
Správně, je to Hjorth.
Vy ho znáte?
Jo. I Mathssona. Taky mám židli od Bruna Mathssona.
Víte, jak s tím návrhem přišel?
- Ne. - Ne?
Sedl si do závěje a ten tvar vytlačil zadnicí.
To je vtip?
Jen se podívej, je to dokonalá prdel.
Blbost, kecáš. Jak to víš?
Ne, vážně. Já jsem sbíral spoustu krásných věcí,
co během války po lidech zůstaly.
A až tohle všechno skončí, otevřu si obchod se starožitnostmi.
Já myslel, že bude profi hokejista.
Seberu to.
- Tohle je zlodějina. - Plundrování.
Po tomhle mě Stanley Cup zajímat nebude.
Jak se říká tomu pečivu?
Vdolek. Dejte si ještě.
Je výborný, díky.
Co se to stalo, kurva?
Do prdele!
- Trefil mě! - Jsi v pořádku?
- Granviku? - Jsem v pohodě.
Dobrý.
Jsi zraněný?
Ne, je to jen škrábanec. Hej!
Nic mi není.
Volám svobodníka Karimiho. Karimi, ozvi se.
F28 volá svobodníka Karimiho. Karimi, ozvi se.
Kdo jste? Přepínám.
Ahrén, komunikační jednotka F28. Identifikujte se, přepínám.
Proč sháníte Karimiho?
Jsem jeho přítelkyně.
Svobodník Karimi teď nemůže mluvit.
Vyřídím mu, že jste volala. Díky.
Jaká je vaše pozice? Přepínám.
Takže nelhal.
Netušíme, kdo to byl. Sám jsi slyšel, že F28 vybombardovali.
Víte dobře, kdo to byl.
Co na tom záleží?
Sbalte vodu a jídlo, za tři minuty vyrážíme.
Jdeme.
Promiň.
Tak jo, ukaž mi to.
Sakra.
- Říkal jsi, že je to jen škrábanec, ne? - Měl bys vidět, jak dopadl ten druhej.
- Musíme zastavit krvácení. - To nic.
- Nic to není. - Nech toho, Maliku.
Dost! Sami to potřebujete. Granviku, pomoz mi vstát.
Podej mi zbraň. Seber ji.
My nejsme žádnej krab, kamaráde.
Jsme had.
Kolik morfia sis vzal?
Jsme had.
Had.
Had, co požírá sám sebe.
A hadí hlava už se blíží.
Něco jsme našli.
Je to pár kilometrů. Zvládneš to?
- Pár kilometrů? - Jo.
To půjde.
Začátek konce.
Co?
Granviku, posaď ho tam.
Tohle jsem zažil jako dítě. Ze všech těch sladkostí jsem zvracel.
Hej.
Kam vyrazíme?
Co?
Vezmeme spolu tu loď. Kam se chceš vydat?
No tak, Granviku.
Musíme snít, jestli to máme přežít.
- Tak kam vyrazíme? - Já chci domů.
Ödö do úsvitu nestihneme.
S ním rozhodně ne.
Můžeme pro něj vyrobit sáně.
A táhnout ho jako psí spřežení?
To by zabralo nejmíň týden.
A co vysílačka?
- Někomu zavoláme. - To je risk.
Jsme tu jen my a nepřítel. Musíme se co nejdřív dostat do Ödö.
- Nemůžeme ho tu nechat. - Ne. Najdeme mu bezpečný místo.
Necháme mu jídlo a vodu, někoho pro něj pošleme.
- Jak dlouho to potrvá? - To nevím.
Uklidni se!
Musíme zabezpečit loď.
Edhová, dostaň se co nejvýš a zjisti, kde vlastně jsme. Já projdu paluby.
A pak Granvik…
- Chci vědět, co v tom je. - Polož to.
Polož ten kanystr.
- Polož to! - Zastřelíš mě?
Granviku, polož to.
- Hej! - Granviku!
Co to je?
To bude nějaký virus.
Biologická zbraň.
Hlavně opatrně.
Raad nám řekl, co to je.
Dej mi to.
„Konec války“.
Tohle není konec války.
Tohle je konec všeho.
Všeho…
Granviku.
Musíme zabezpečit loď.
Jdeme.
Jsem v pohodě, kamaráde.
- Určitě? - Jo, jen běž. Budu tady.
- Jsem v pohodě. - Hned přijdu.
Seber se.
Do hajzlu.
Malik nechtěl pokračovat do Öda.
Ani já nechci.
Na ledu byly světla.
Jestli slyšeli ten výstřel, brzy dorazí.
Všichni umřou a nikoho to nezajímá.
Vás ani nezajímá, že se Malik zabil.
To si myslíš?
Co to děláš?
Klidně tu zůstaňte, ale já pokračuju.
Neumřu tady na lodi.
Edhová!
Do prdele!
Do hajzlu.
Ne!
Edhová!
Počkat, stůjte! Ten led nevydrží, stůjte!
Hoďte mi lano!
Dej mi ty kanystry.
Hoď mi lano!
Granviku, hoď jí lano.
Můžeme?
Tak jo.
Můžeme okolo?
Táhne se to dál a dál.
Musíme přes to.
Stát, lehněte si.
Opatrně.
Přitáhneme ho.
Máš to?
Mám.
Dobře. Dolů!
Oni nestřílejí po nás.
Pokračujeme. Plazte se dál.
Dolů.
Granviku, trefíš je?
Edhová, připrav se.
Rozumím.
Jeden cíl.
Sektor Alfa.
450 metrů.
Dvanáct nahoru,
čtyři doleva.
Vystřel, až to půjde.
Střílej teď!
Střílej! Tak pal!
Edhová?
Takže jsem zastřelil posledního přeživšího?
Další dva umrzli k smrti.
Myslíš, že takhle najdou Malika?
Zmrzlýho?
Nebo ho dřív sežerou krysy?
Ležel jsem v masovým hrobě…
Hned vedle…
Už si nevzpomínám na jeho jméno.
Chodili jsme spolu do školky.
Ustřelili mu půlku obličeje.
Nepřítel nás donutil ten hrob vykopat.
Když jsme skončili, začali střílet.
On mě při pádu stáhl s sebou.
Neuvědomili si, že mě netrefili.
Z tý hromady těl jsem se hrabal několik hodin.
A tehdy jsem viděl ty krysy.
Byly jich stovky.
Asi vyčenichaly těla.
Za dva dny jsem narukoval.
Ale my jsme úplně jako oni.
Nevím, ale přijde mi, že neseme něco ještě horšího.
Nebo ne?
Jen posloucháme rozkazy.
Plníme je.
Už jsme skoro tam. Nemusíme se tím trápit.
Není to náš problém.
Ať řeknu cokoliv,
ty si najdeš důvod pokračovat.
Jo.
Proč se tolik chceš dostat do Öda?
I teď, když víš, co je v těch kanystrech.
Vyspěte se.
Před úsvitem budeme v Ödu.
Mami?
Mami! Musíš se probrat. Už jdou.
Mami? Už se blíží.
Vstávej! Nylund zmizel s těmi kanystry.
Granát a palba, dobře?
- Kolik jich je? - Nejmíň deset. 50 metrů.
Dva na desátý hodině.
Dostala jsi je?
To nevím.
- Ještě granát. - Jo.
Zásah! Devět hodin.
Zásobník!
- Zbývají tři. - Znovu.
- Mám posledních pět, Edhová. - A granáty?
Jeden.
- Můžeme? - Jo.
- Trefili tě? - Granát! Ne!
Nylunde!
Zastav!
Dej mi ty kanystry!
Nylunde!
Zastav!
Počkej. Nestřílej.
- Nestřílej. - Dej mi ty kanystry.
- Musíme je zničit. - Dej mi ty kanystry!
Hodíme je do moře. Támhle je otevřená voda.
Otoč se.
Edhová!
Edhová.
Edhová, jestli se ten virus bude šířit mezi uprchlíky,
umřou miliony lidí.
Zatímco Raad a ostatní budou schovaní v bunkrech.
Pusť mě!
Edhová!
Poslouchej mě.
To není zbraň proti nepříteli.
Je to zbraň proti nám všem.
Tohle je konec všeho!
Edhová!
Zahoď ty kanystry!
Mami?
Haló?
Van… Vanjo?
Haló?
Tohle je konec všeho.
Nechala jsi mě pod ledem.
Musím pokračovat.
Podívej, Vanjo.
Koně.
Černý…
Krab.
Buď potichu a nehýbej se, dobře? Podívej se na mě. Rozumíš mi?
Teď ani muk, dobře?
Dobře, dívej se na mě. Budeme počítat do deseti.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest…
Uklidni se.
Nehýbej se. A ani muk.
- Ven! - Ne!
- Mami! - Ne!
- Mami! - Vanjo!
Mami!
- Promiň! - Ne, Vanjo!
- Pusťte mě! - Promiň!
Promiň, mami!
Vanjo…
Vanjo.
- Ne. - Opatrně.
Chci vám pomoct, Caroline.
Našli vás v hrozném stavu.
Jen opatrně.
- Kde to jsem? - Jste na Ödu.
Nikdo vám nic neřekl?
- Ödö. - Jenom se uklidněte.
- Viděl jste mou dceru? - Klid.
Máte průstřel břicha a museli jsme vám amputovat tři prsty.
Jenom klid.
Chtějí vás co nejdřív vidět.
Dobře?
Oni? Co jsou zač?
Caroline Edhová.
Z Tessenöy do Öda na bruslích.
Ohromující.
První část Černého kraba je kompletní.
Bez vaší snahy bychom tu teď nebyli.
Jsme připravení udeřit.
Rozdrtíme našeho nepřítele.
Tímto vás povyšuji na podporučíka.
A tohle je Státní medaile za odvahu.
A Medaile cti.
Ale kde je moje dcera?
Vanja?
Raad říkal, že je tady.
Jsem připravená se s ní setkat.
- Později. - Ne.
Ne, chci ji vidět teď.
Tam venku jste potřebovala veškerou možnou motivaci.
Ta naděje vás dovedla až sem.
Cože?
- Co to říkáte? - Je mi líto,
ale vaše dcera…
tady nikdy nebyla.
Kde je?
Chyťte ji!
- Pomozte admirálce. - Jste v pořádku?
Zabijou tě.
- Hej! - Kde je moje dítě?
Jenom klid.
Vanjo…
Kde je moje dítě?
Ona tu není.
Kde je moje dítě?
Zařídím, aby vám dali něco silného na bolest.
Musíte si odpočinout. Uzdravit se.
Jinak byste mohla přijít o prsty.
A je to. Hotovo.
Měl jsi pravdu.
Musíme to zničit.
Teď už je trochu pozdě začít zachraňovat svět, Edhová.
Moc pozdě.
Šanci jsme měli na ledě.
Použili to?
Ten virus?
Ještě ne.
Musejí všechno namíchat.
Připravit to.
Udělat z toho zbraň.
Nemůžeme jim to dovolit.
Máš plán?
Jsi zraněná.
Nemáš zbraně. Nemáš vůbec nic.
Mám tohle.
Oni nás mají za posraný hrdiny.
Kdo nás zastaví?
Dva invalidové proti celý armádě?
Co můžeš ztratit?
Kam půjdeš, až ten virus vypustí?
Ty lidi tam venku…
Už je pozdě.
Jestli Vanja…
Jestli Vanja ještě žije…
Ochráním ji jen tak, že ten virus zničím.
Víš, kde je ta laboratoř?
Ne.
- Svobodníku. - Ano?
- „Ano, kapitáne.“ - Ano, kapitáne?
Ukažte nám cestu do laboratoře.
- Kapitáne… - Musím se opakovat?
- Ne, kapitáne, jen že… - Dobře, zaveďte nás tam.
Ano, kapitáne.
- Které patro? - Páté.
Kapitáne, potřebujete přístupovou kartu.
Jistě. Díky, svobodníku.
Pohov.
V pohodě?
Edhová?
- Víš o nich něco? - Ne.
Kapitáne?
- Tam nesmíte. - Víte, kdo jsme?
Jistě, že vím, kdo jste. Vraťte se na svoje patro.
Vaše jméno a hodnost?
- Mám svoje rozkazy. - Jak se jmenujete?
- Zavolej a prověř je. - Tady stráž na mínus pátém…
- Všichni na zem! Na kolena! - Sundejte si ty masky!
- Kde je ten virus? - Co?
Kde jsou ty kanystry?
- Tam! - Ticho!
Odpověz!
Ne. Nikdy.
Já vám je ukážu.
Vstávat!
Otoč se.
- Pomalu. - Nedělej to!
- Běž! - Nedělej to!
- Ne! - Ticho!
- Drž hubu! - Zrádci!
Zrádci!
- Kam jdeme? - Támhle.
Tak běž!
Všichni zpátky!
- Zpátky! - Z cesty!
Zůstaň tam.
Už jdou. Jdou sem.
Odpálíme to.
Máme pět vteřin.
- Připraven? - Ne!
Hej!
Když to odpálíte, kontaminujete základnu.
- Musíte s tím ven, pryč od lidí. - Jak? Jak se dostaneme ven?
- Tak co? - Odpověz mu!
Ten alarm! Evakuační systém!
Sundejte si ty ochranný obleky! Dělejte, svlíkněte je!
Evakuace základny.
Všechno osoby se musí okamžitě dostavit do hangáru.
Jdeme.
Všichni ven!
Tak jdeme, dělejte!
- Jak daleko? - Ještě dvě patra?
- Myslím, že mi praskly stehy. - Tak jo.
Evakuace základny.
Všechno osoby se musí okamžitě dostavit do hangáru.
Podíváme se.
Promiň.
Mělo mi to dojít.
Lhali mi o všem. Lhali o Vanje, lhali o svobodě…
Jediná cesta, jak se osvobodit od týhle blbý války,
je přestat poslouchat rozkazy.
- Nedělat to, co řeknou. - Jo.
Tak pojď.
Vstávej.
Co tu děláte?
Běžte do hangáru.
Jistě, už jdeme.
Ona zakopla.
Honem!
Evakuace základny.
Všechno osoby se musí okamžitě dostavit do hangáru.
Běž, doženu tě.
Ne, půjdeme spolu.
Podrž nám místa ve vrtulníku.
Tak běž!
Jak myslíš, najdu nám místa.
- Vejdou se ještě dva? - Co?
Je raněná, musí sedět.
Potřebuje lékařskou péči.
Našli jsme ji, je u brány deset. Přepínám.
Stát! Ani hnout.
Ukažte mi ruce.
Kde jsou ty kanystry, Edhová?
- Má granát! Zpátky! - Stáhněte se!
Zpátky!
Musíme odletět.
Musíme odletět. Tak pojďte.
Nedělejte to, Edhová.
Zajistěte ten granát.
Válka brzy skončí.
To chceme všichni.
Bude to šance začít znovu.
Stačí chvíli vydržet a bude po všem.
Ale nejdřív musí všechno skončit, co?
Jsme na stejné straně, Edhová.
Edhová!
Nedělejte to, Edhová!
Myslete na svou dceru.
To právě dělám.
Překlad titulků: Jan Šmíd