Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Повідомляється про 157 загиблих і багато поранених.
Обставини досі невідомі.
Ніхто не взяв відповідальність. Сторони звинувачують одна одну.
Погроми не припиняються, країна на порозі громадянської війни…
Що це значить, мамо?
Не знаю. Якась…
Стривай…
Ваня, хіба це не та пісня, яку вибрала бабуся, коли ми були…
-Де ми були? -У караоке-барі.
Так. Де він був? У Мальме?
-Ні, у Копенгагені. -У Копенгагені, так.
Вона була трохи п'яна, пам'ятаєш? Їй здавалося, що у неї є голос…
Уявляла себе великою співачкою.
Я-то знаю, що погано співаю, а вона…
-Мамо, що відбувається? -Залишайся в машині. Я перевірю.
Мамо, що відбувається?
-Мамо! -Не знаю, люба.
Треба тікати!
-Не виходь! -Відпусти!
-Ваня! Лягай! -Ні! Відпусти! Треба тікати!
Лягай на підлогу! Роби що кажу!
Не можна шуміти.
Мовчи і не рухайся. Глянь на мене.
Ти все зрозуміла? Ані звуку. Добре?
Тихіше.
-Мамо! -Ні! Ваня!
Назад!
Кароліна Ед!
Уперед. На вихід.
Це не моя зупинка. Я їду на південь.
Новий наказ.
Поквапся!
Ну.
Завтра коло столової тебе забере авто.
Зачиняй двері.
Відправляйте поїзд.
Гадаю, ти зголодніла.
Він не отруєний.
Їдеш на базу?
Мій чоловік там.
Кажуть, там хаос.
Солдатів знаходять застреленими.
Я маю знати, що він живий.
Він не повернеться. Не чекай на нього.
Прямуй на південь.
Якомога швидше. Зрозуміла?
Кароліна Ед!
-Спитаєш про нього? -Іди!
Гей! Відпусти її!
Іди звідси.
Іди, я сказав!
-Що вона хотіла? -Нічого.
-Лейтенант. -Нічого, лейтенанте.
Документи.
Ти маленька.
Ти точно впораєшся?
З чим?
Побачиш.
Сідай.
То ти тутешня?
Так, лейтенанте.
Тут народилася і виросла?
Так, лейтенанте.
Коли востаннє була тут?
Давно, лейтенанте.
Родина досі тут?
Не знаю, лейтенанте.
Вітаю вдома.
ДЕЗЕРТИР
Куди ми їдемо?
На базу.
База в іншому напрямку.
Я маю дещо забрати.
Будь тут.
Не виходь з авто.
Дайте їжі.
У мене голодна дитина.
Будь ласка.
-Спокійно. Не рипайся! -Ключі! Ключі від авто!
Давай сюди ключі!
Хапай її!
Назад!
Виходь з машини!
Руки вгору!
Стій.
На коліна.
Я з наказами.
Мене викликав Рад.
Де твій ескорт?
Не знаю.
Сідай у машину.
Чекай тут.
Ед тут. Приїхала сама.
Нехай зачекає з іншими.
Сідай тут.
Тебе прислали з півночі?
Так.
Привіт.
Що тобі сказали?
Щодо чого?
Щодо того, чому ми тут.
Щодо місії.
Нічого. Я лише вранці дізналася, що їду сюди.
А вам що сказали?
Я чув, що це наказ уряду.
Уряду?
Уряду немає, Ґранвіку.
Він давним-давно пав.
Молодший капрал Карімі, Ф28.
-Супер. Вільно. Вітаємо. -Дякую.
Тобі пощастило, Ф28.
Що?
Я сказав, що тобі пощастило, Ф28.
Ти про що?
Учора бомбили. Ти вчасно втік.
Бомбили?
Що?
Звідки ти знаєш?
Кажи.
Чутки бистро ширяться, як і пропаганда.
Кажи.
Кажуть, 3500 осіб загинуло.
Ніхто не вцілів. Усіх знищили.
Полковник Рад чекає.
Ходімо.
Залишиш зброю всередині.
Агов!
Поклади спорядження на полиці.
Увага!
Де ще один?
Так і не приїхав.
-Не приїхав? -Так.
«Час зброї, час вовків,
час жорстокості».
«Брат вбиває брата,
батьки вбивають дітей.
«Вовк пожирає сонце, і сувора зима йде за зимою, за якою іде зима».
Знайомо?
Можете сідати.
Капітане.
Починайте.
Добре.
Скажи їм правду. Без пропаганди.
Усупереч тому, що ви могли чути, ситуація надсерйозна.
Ворог знищив більшість наших загонів.
Вони прийшли з півночі і розбомбили бази І17, Ф28 і К22.
Втрачені сотні кілометрів.
Ворог дійде до нас за кілька днів.
Падіння нашої бази - лише питання часу.
Коли це станеться,
ми будемо повністю відрізані.
Ми втратимо всю берегову лінію.
Простіше кажучи,
ми програємо війну.
Однак у нас з'явився останній шанс.
Дещо, що може все змінити.
Навіть покласти край війні.
Уперше за 37 років
весь архіпелаг скутий кригою.
Від материка
і аж до відкритого моря.
Але лід надто тонкий для машин
і надто товстий для руху човнів. Одначе…
Він витримає солдата на ковзанах.
Ось чому ви тут.
Отже…
Вітаю вас в операції «Чорний краб».
Ваша місія - доставити по льоду дві капсули.
З Тессенея
сюди.
У дослідницьку базу на Еде.
Манівцями, в тилу ворога.
Як краб у темряві.
Якщо впораєтесь - війна виграна.
Зможете піти з армії,
поїхати, куди захочете. Одразу.
Якщо провалитеся - всьому кінець.
Не лише для вас -
для всіх нас.
Запитання?
Ед.
Сто морських миль
на ковзанах по морському льоду?
У темряві, в тилу ворога…
Це…
самогубство, полковнику.
Це не прохання, Ед. Це наказ.
Можете йти.
Ед, залишся.
Ти маєш рацію.
Не всі виживуть. Але це не важливо.
Достатньо, щоб один вижив.
Один зможе все змінити і виграти нам війну.
Інші просто…
Кращих не знайшлося.
Вони не вміють так кататися, як ти. Ти знаєш архіпелаг, лід…
Вибачте, полковнику, та…
Цього замало.
Ага…
Вона, звісно, підросла з того часу, коли ти востаннє її бачила.
Ми знайшли її в таборі для біженців.
Де?
Вона на Еде.
Ви зустрінетесь, щойно ти туди дістанешся.
Я все зроблю.
Добре.
Що сталося в джипі?
Він зник в…
-Він їхав не в той бік… -З тобою будуть проблеми, Ед?
Ні, полковнику.
-Слухатимеш накази? -Так, полковнику.
Чудово. Ступай.
Можна залишити фото, полковнику?
Звісно.
Наш шанс? Це не наш шанс. Це наша смерть, Ґранвіку.
Ед сказала, що це самогубство. Навіть якби і не…
Радий був знайомству, та…
Я повертаюся на Ф28. Я маю відшукати свою дівчину.
Ця база паде наступною. Лід - наш єдиний шанс.
-Що відбувається? -Я не можу зостатися.
Ти відмовляєшся виконувати накази?
Дезертири довго не живуть.
Байдуже. Я навіть не знаю, чому мене обрали.
Авжеж знаєш. Ти хороший солдат і вмієш кататися.
Десять хвилин тому ти казала, що це самогубство, Ед.
Легко не буде.
Це буде бісів кошмар, найважча місія в житті.
Але є шанс, що ми зможемо, і ми повинні змогти.
Коли все скінчиться, я відшукаю брата.
Він десь там.
Ми знайдемо робочий телевізор і подивимося фінал Кубка Стенлі.
«Кепіталс» проти «Рейнджерс». Найкраща хокейна ліга.
А ти що зробиш?
-Не знаю… -Знаєш. Викладай.
Що ти зробиш?
Ну, ми збиралися одружитися.
Одружитися?
Гарний план.
Обов'язково одружишся.
У мене сховано шість ящиків шампанського.
Якщо запросиш, я їх принесу.
Домовилися?
Так.
Чорні краби, усе під контролем?
Усе під контролем.
Добре.
Ковзани, черевики, жилети, боєприпаси,
аптечки, мотузки, шнури, шипи і таке інше.
Двадцять кіло без зброї.
Перевірте, чи все на місці.
Синя таблетка - амфетамін, червона - морфін, а велика - ціанід.
Запам'ятайте.
Що це в біса таке?
Ти про що?
Вони не схожі на мої хокейні ковзани.
Ти ніколи не бачив справжніх ковзанів?
-Ще будуть дурні запитання? -Ні, капітане.
Відіспіться, поїжте, сходіть в туалет…
Вирушаємо завтра до заходу сонця.
Коли ввімкнуть світло?
Не знаю.
Я хочу сама купатися.
Я розумію.
-Ти мені на обличчя ллєш. -Не скигли. Просто не рухайся.
Я вся мокра.
-Не рухайся, і все буде добре. -Я не рухаюсь.
Гаразд, сідай.
Що це було?
Мамо?
Мабуть, знову почали бомбити.
Підйом! Вставайте!
Ну ж бо, вставайте!
Хутчіш! Підйом! Ви зі мною?
-Так, капітане. -Уперед.
-До зброї! Двійками! -Так, капітане.
Уперед! За мною!
-В укриття! -Лягай!
Краби! Східний пірс! За мною!
-Хто ранений? -Вартовий.
Ось що вам треба доставити.
Поводьтеся з ними обережно.
Відкривати їх заборонено.
За жодних обставин вони не повинні опинитися в руках ворога.
Лейтенант Нілунд піде з вами.
Маліку.
Нілунде.
-Капітане, ви за головну. -Так, полковнику.
Вони шукатимуть вас.
Рухайтеся лише під покровом ночі. Ви надто помітні вдень.
За дві морські милі звідси ворожа територія.
-Краби, ви готові? -Так!
-Всі на лід. -Уперед!
-Вставайте на лід. -Швидше!
Це ми за кілька годин.
Старий кордон.
Ми легка мішень для їхніх снайперів.
Гарна видимість, перешкод нема.
Не промахнешся.
Гаразд.
До Бастольмена лише три морські милі.
Рушимо туди і чекатимемо темряви.
-Ґранвіку, пильнуй за островами. -Добре.
Ед, ти поведеш.
-Стеж за товщиною льоду. -Слухаюсь.
Малік піде попереду мене, а Нілунд - позаду.
Розійтися!
Лягай!
Лід не витримає. Обережно. Мотузка!
Капсули!
Ед, ні!
Схопив. Тримайся!
Де Форсберґ?
Що сталося?
-Одяг… -Зніми з неї штани.
Добре.
Треба її зігріти.
Тепер вони нас точно почули.
Тримаєшся?
Нілунде! Їй потрібне тепло.
Укриймося тут.
Сюди її.
Сідай.
Отак…
Чисто.
Ось. Рукавички…
Що ти робиш?
Треба розпалити вогонь.
-Надто ризиковано. -Інакше вона помре.
Я допоможу. Дай мені.
-З ними все гаразд? -Гадаю, що так.
Що робити далі?
Форсберґ не встигла нам розповісти.
Нілунд вищий за рангом.
Він командує.
Чому Нілунд?
Він навіть не був на брифінгу Рада.
Ми дотримуємося субординації.
Нам потрібен лідер, який знає, що робить. А не запасник.
Що ти знаєш про лід, про архіпелаг?
Що ти задумала?
Один солдат не з'явився.
-Потім прибув Нілунд. -Тільки не треба вигадувати.
Чиє місце ви зайняли, лейтенанте?
Чого ти добиваєшся?
-Чиї накази ти виконуєш? -Ти кинула мене!
Кинула Форсберґ під льодом.
-Я витягла капсули. -І втопила її?
Ти не знаєш, що говориш.
Це я стрибнула! Ніхто й пальцем не ворухнув.
Якщо хтось і загрожує місії, то це ти!
Давайте трохи заспокоїмося.
Слухайте.
Якби Ед не стрибнула у воду
і не витягла капсули, ми б провалили місію.
Нілунд вищий за рангом. Якщо він щось наказує,
ви повинні його слухатись. Ясно?
Так.
Добре.
Дочекаємося мороку.
Вирушаємо вночі.
Ти вартуєш першим.
Рух на льоді - і ми йдемо.
Дякую.
-Перевір оту. -Замкнено.
О, тут чипси.
Це сніг?
Радше попіл.
Місто палає.
-Що таке? -Я щось чую.
Ф28, ви мене чуєте?
Розбуди решту!
Маліку, Нілунде! Вони наступають. Там гвинтокрил.
-Що? -Що сталося?
Як далеко?
-Дві хвилини. -Добре.
-Хутчіш! -Уперед!
Ну ж бо!
Кидай зброю!
Кидай!
Ед, що ти робиш? Ед!
Він говорив по радіо перед прибуттям гвинтокрила.
-Ед, благаю… -З ким ти говорив?
-Я теж бачив. -Добре, Ед. Заспокойся.
З ким ти говорив?
-Я намагався зв'язатися з базою. -Їхньою чи нашою?
Ед, благаю…
Дивись на мене.
-Ти зрадник? -Ні.
Ні? Тоді хто ти? Дебіл?
Ти дебіл, чи як?
-Карімі. Останній шанс. -Добре.
Я зв'язувався зі своєю дівчиною. Вона офіцерка зв'язку на базі Ф28.
-Дівчиною? -Ти сказав, що Ф28 бомбили.
Я просто хочу знати, що з нею все гаразд. І все.
Як вони нас знайшли? Відповідай!
Не знаю. Мабуть, побачили дим.
-Чекай. -Тихо!
Що робити з ним?
Він ненадійний.
Мені його вбити?
Вбити?
Піде з нами.
Без зброї.
Маліку, він у тебе. Якщо щось викине, вбий його.
Ходімо, треба повертатися на лід.
Вставай.
Подай його окуляри.
Тримай.
Візьми його речі.
Ці кляті ковзани вп'ялися мені в ноги.
Надто тихо.
Принаймні за нами нема хвоста.
Вони десь поряд.
Чуєте?
-Це бульбашки повітря під кригою. -Ясно.
А здається, що під кригою хтось є.
Що ти робиш? Вставай!
Ні!
Ед.
Без світла.
Ми тут як на долоні.
Ед, вимкни світло.
Гей.
Ходімо.
-Треба йти. -Іду.
Не дивись на них.
Треба йти.
Дивись за Карімі.
Що це в диявола було?
Перевернута шлюпка.
Вони потонули. Замерзли на смерть.
Ні. Їх убили вороги.
Вони завжди так роблять.
Убивають усіх: мирних жителів, жінок, дітей. Їм начхати.
Звідки ти знаєш,
що це не наші зробили?
-Ти про що? -Яка різниця?
Вони мертві.
Прямуймо на захід до Сидкостера.
Там Аргольмен, а не Сидкостер.
-Аргольмен? -Так, Аргольмен.
Гей! Слухайте!
-Лягай! -В укриття!
Вони побачили світло!
Дідько…
Мене ледве не помітили.
Усе гаразд? Усі цілі?
-Де Карімі? -Не знаю. Я втратив його.
-Він пішов. -Зараза.
Чорний.
Краб.
-Що? -Краще зійдемо з льоду ненадовго.
Перетнемо острів. Ходімо. Вони можуть скоро повернутися.
-Сліди на снігу. Тут хтось є. -Іди.
-Там світло. Що робити? -Бачиш?
Я щось придумаю.
Зачекай.
А не можна просто обійти?
Заходь!
-Добре. -Уперед.
Хто тут?
Руки вгору!
-Ви одні? -Так.
Чисто.
Що ви тут робите?
Як що…
Вони
спалили наш дім, і ми…
переїхали сюди.
Я про архіпелаг.
Тут уже давно заборонили жити.
Так, але ми
жили на цьому острові задовго до того.
Та й куди б ми пішли?
Тижнями йти до брудного табору для біженців
через кордон?
Помирати з голоду в якомусь таборі?
Ми вирішили залишитися.
Ми сховалися під час евакуації.
То на острові тільки ви?
Тепер уже так.
Як він називається?
Аргольмен.
Ви що, загубилися?
У вас гарні меблі.
Аксель Ейнар Йорт?
Так, його робота.
Ви його знаєте?
Як і Матсона. У мене є крісло від Бруно Матсона.
Знаєте, як він його придумав?
-Ні. -Ні?
Сів дупою у замет і зробив у ньому відбиток.
Не вірю.
Можеш перевірити. Ідеальна дупа.
Маячня. Він бреше. Звідки ти знаєш?
Ні, серйозно. Я чимало назбирав цікавих речей,
які залишили люди за роки війни.
Коли все скінчиться, я відкрию антикварну крамницю.
Я думав, він стане профі з хокею.
Диявол.
Я підніму…
-Це називається грабіжництво. -Мародер.
Я більше не думатиму про фінал Кубка Стенлі.
Як називається цей хліб?
Скон. Візьміть ще.
Дуже смачно. Дякую.
Що в біса сталося?
Бляха!
-Він мене зачепив! -Усе гаразд?
-Ґранвіку? -Я в нормі.
В нормі…
Тебе поранено?
Ні, просто подряпина.
Усе гаразд.
Викликаю молодшого капрала Карімі. Прийом.
Ф28 викликає молодшого капрала Карімі. Прийом.
Хто це? Прийом.
Арен, офіцерка зв'язку з бази Ф28. Назвіться. Прийом.
Навіщо вам Карімі? Прийом.
Я його дівчина. Прийом.
Капрал Карімі зараз не може говорити.
Я перекажу, що ви дзвонили. Дякую.
Де ви знаходитесь? Прийом.
То він не брехав.
Ми не знаємо, хто це був.
Ви самі чули, що Ф28 бомбили.
Ти чудово знаєш, хто це був.
Яка різниця?
Візьміть воду і їжу. Ідемо за три хвилини.
Уперед.
Пробач.
Покажи.
Твою ж…
Дідько.
Це ти називаєш подряпиною?
-Що? -Ти б бачив того типа.
-Треба зупинити кровотечу. -Облиш.
-Я сказав, облиш. -Маліку, годі.
Годі! Залиш для себе.
Ґранвіку, сюди.
Подай мені зброю. Підніми.
Ми не краб, друже.
Ми - змія.
Скільки морфіну ти прийняв?
Змія.
Змія, що пожирає себе.
І ось голова змії.
Ми дещо знайшли.
Ще кілька кілометрів. Витримаєш?
-Кілька кілометрів? -Так.
Гаразд.
Початок кінця.
Що?
Ґранвіку, всади його туди.
Я був на кораблі в дитинстві.
Я наївся цукерок, і мене знудило.
Гей.
Куди вирушимо?
Що?
Ми сядемо на корабель, ти і я. Куди хочеш відправитися?
Ну ж бо, Ґранісе.
Нам треба мріяти, щоб вижити.
-Куди вирушимо? -Я хочу додому.
До світанку до Еде не дістатися.
Точно не з ним.
Можемо збудувати йому сани.
І тягнути його, як собача упряжка?
На це піде цілий тиждень.
Як щодо радіо?
-Викличемо когось. -Ризиковано.
Ми там сам на сам з ворогом. Треба якнайшвидше дістатися Еде.
Ми не можемо просто кинути його.
Ми знайдемо йому захисток.
Залишимо води та їжі. Пізніше когось надішлемо по нього.
-Скільки це займе часу? -Не знаю.
Заспокойся!
Треба вбезпечити корабель.
Ед, заберися на найвищу точку й дізнайся, де ми.
Я займуся палубою. А Ґранвік…
-Я хочу знати, що в них. -Поклади.
Поклади капсулу!
Поклади!
Застрелиш мене?
Ґранвіку, поклади.
-Гей! -Ґранвіку!
Що це?
Це якийсь вірус.
ДУЖЕ ЗАРАЗНО
Біологічна зброя.
Обережно.
Рад розповів нам, що це.
Дай мені.
«Кінець війни».
Це не кінець війни.
Це кінець усього.
Усього…
Ґранвіку.
Треба вбезпечити корабель.
Ходімо.
Я в нормі, братан.
-Упевнений? -Так. Я залишуся тут. Іди.
Я не пропаду.
Я скоро повернуся.
Зберися!
Трясця!
Малік не хотів іти на Еде.
Як і я.
Я бачила світло на льоду.
Якщо вони чули постріл, то вже йдуть по нас.
Усі помирають, і всім байдуже.
Тобі байдуже, що Малік вбив себе.
Ти так думаєш?
Що ти робиш?
Ви як хочете, а я іду далі.
Я не помру на цьому кораблі.
Ед!
Лайно!
Прокляття…
Ні!
Ед!
Стійте! Лід не витримає!
Киньте мотузку!
Віддай капсули.
Киньте мотузку!
Ґранвіку, кинь мотузку.
Готова?
Так.
Можна обійти?
Надто далеко.
Доведеться напрямки.
Стій. Лягай.
Заспокойся.
Витягнемо його.
Тримаєш?
Тримаю.
Добре. Лягай!
Вони цілять не в нас.
Не зупиняйтеся. Уперед. Повзіть!
Лягай!
Ґранвіку! Зможеш їх зняти?
Ед. Готуйся прикривати.
Слухаюсь.
Одинична ціль.
Сектор альфа.
450 метрів.
Уверх - 12 кліків.
Вліво - чотири.
Вогонь за готовності.
Вогонь!
Вогонь! Ґранвік!
Ед!
То я застрелив останнього вцілілого?
Двоє інших замерзли на смерть.
Маліка теж таким знайдуть?
Замерзлим.
Чи щури пожеруть його швидше?
Я лежав у братській могилі…
біля…
Я навіть уже не пам'ятаю його ім'я.
Ми разом були в садочку.
Йому відстрелили пів обличчя.
Ворог змусив нас викопати її власноручно.
Коли ми закінчили, вони відкрили вогонь.
Падаючи, він потягнув мене за собою…
Вони подумали, що я мертвий.
Я кілька годин вибирався з-під завалу трупів.
Тоді я побачив щурів.
Полчища.
Мабуть, вони приповзли на сморід трупів.
Через два дні я вступив у армію.
Але ми такі ж, як вони.
Як на мене, це лайно, з яким ми носимося, ще гірше.
Хіба ні?
Ми робимо те, що нам сказали.
Виконуємо накази.
Ми майже на місці. Нас це не повинно турбувати.
Це не наша проблема.
Що б я не сказав,
ти все обертаєш на причину продовжувати шлях.
Так…
Що тебе так тягне на Еде?
Тепер, коли ти знаєш, що в капсулах?
Лягай спати.
Вирушимо на Еде до світанку.
Мамо.
Мамо!
Прокидайся. Вони близько.
Мамо!
Вони близько.
Прокинься! Нілунд пішов з капсулами.
Кидай гранату і стріляй.
-Скільки? -Десять. За 50 метрів.
Двоє на десять годин.
Влучила?
Не знаю.
-Ще одну гранату. -Добре.
Один на дев'ять годин.
Обойма!
-Лишилося три черги. -Атакую.
-Ед, у мене п'ять патронів. -Є гранати?
Одна.
-Готовий? -Так.
-Тебе ранено? -Граната! Ні!
Нілунде!
Стій!
Віддай капсули!
Нілунде!
Стій!
Чекай! Не стріляй.
-Не стріляй. -Віддай капсули.
-Ми маємо їх знищити. -Віддай мені капсули.
Ми кинемо їх у море. Там є відкрита вода.
Перевернись!
Ед…
Ед, якщо вірус пошириться через біженців,
мільйони загинуть.
Поки Рад і решта ховатимуться у своїх бункерах.
Відпусти!
Ед!
Послухай мене.
Це не зброя проти ворога.
Це зброя проти всіх нас.
Це кінець усього!
Ед!
Викинь капсули!
Мамо!
Ти тут?
Ван… Ваня?
Агов!
Це кінець усього.
Ти кинула мене під льодом.
Не зупиняйся.
Дивися, Ваня.
Коні.
Чорний…
Краб.
Мовчи і не рухайся.
Глянь на мене. Ти все зрозуміла?
Ані звуку. Добре?
Гаразд. Глянь на мене. Рахуватимемо до десяти.
Один, два, три, чотири, п'ять, шість…
Тихіше, тихіше.
Спокійно, не шуми.
-На вихід! -Ні!
-Мамо! -Ні!
-Мамо! -Ваня!
Мамо!
-Вибач! -Ні! Ваня!
Відпусти!
Вибач!
Мамо! Вибач.
Ваня…
Ні.
Обережно.
Я вам не ворог, Кароліно.
Вас знайшли напівживою.
Обережно.
-Де я? -Ви на Еде.
Вам не сказали?
-Еде. -Не переживайте.
-Ви бачили мою доньку? -Розслабтеся.
У вас вогнепальна рана в животі, і нам довелося ампутувати три пальці.
Спокійно.
Вони хочуть негайно з вами зустрітися.
Добре?
Вони? Хто «вони»?
Кароліна Ед.
Від Тессенея до Еде на ковзанах.
Вражає.
Перший етап операції «Чорний краб» завершено.
Якби не ви, нас би тут не було.
Ми готові до контрудару.
Ми розгромимо ворога.
Вас підвищено до звання молодшої лейтенантки.
Орден «За мужність».
І…
Орден Пошани.
Але де моя донька?
Ваня.
Рад сказав, що вона тут.
Я готова її зустріти.
-Пізніше. -Ні.
Ні, я хочу побачити її зараз.
Вам потрібна була сильна мотивація.
Надія зігрівала вас на шляху сюди.
Що?
-Що ви сказали? -Вибач, Ед…
але твоєї доньки…
ніколи тут не було.
Де вона?
Тримайте її!
-Підійміть адмірала. -З вами все добре?
Вони тебе вб'ють.
Де моя дитина?
Заспокойся.
Ваня…
Де моя дитинка?
Де моя донечка?
Її тут немає.
Знаю.
Де моя дитинка?
Я випишу вам сильне знеболювальне.
Вам потрібно відпочивати. Дайте тілу одужати.
Інакше можете втратити пальці.
От і все. Готово.
Ти мав рацію.
Ми маємо їх знищити.
Пізно рятувати світ, Ед.
Надто пізно.
У нас був шанс на льоду.
Вони його випустили?
Вірус.
Ще ні.
Вони мають змішати компоненти.
Підготувати його.
Перетворити на зброю.
Не можна цього допустити.
У тебе є план?
Ти ранена.
У тебе ні зброї немає, нічого.
У мене є це.
Вони вважають нас довбаними героями.
Хто нас зупинить?
Двоє інвалідів проти цілої армії?
Що тобі втрачати?
Куди ти підеш, коли його випустять?
Усі ті люди…
Запізно.
Якщо Ваня…
Якщо Ваня досі жива…
Лише знищивши вірус, я зможу її урятувати.
Ти знаєш, де лабораторія?
Ні.
-Молодший капрале. -Так.
-«Так, капітане». -Так, капітане.
Відведи нас в лабораторію.
-Капітане… -Мені повторити?
-Ні, капітане, просто… -От і славно. Веди.
Так, капітане.
-Який поверх? -П'ятий.
Капітане, потрібен пропуск.
Ага. Дякую, капрале.
Вільно.
Усе гаразд?
Ед…
-Ти щось про них чув? -Ні.
Капітане.
-Вас тут не має бути. -Ти знаєш, хто ми?
Авжеж я знаю, хто ви. Повертайтеся на свій поверх.
Назви своє ім'я і звання.
У мене наказ.
Як тебе звати?
Добре, повідом про них.
Охорону на п'ятий…
-На підлогу! На коліна! -Зніміть маски!
-Де вірус? -Що?
Де капсули?
-Там. -Мовчи!
Відповідай!
Ні, нізащо.
Я вас відведу.
Вставай.
Повернися.
-Повагом! -Не роби цього!
-Пішов! -Не роби цього!
-Не… -Цить!
-Заткнися! -Зрадники!
Зрадники!
Куди ти нас ведеш?
Он туди.
Уперед!
Назад!
Відійдіть!
Назад!
Стій там.
Вони наближаються!
Підірвемо її.
У нас п'ять секунд.
-Готовий? -Ні!
Гей!
Ви інфікуєте базу, якщо підірвете тут.
Вийдіть. Подалі від людей.
Як? Як нам вийти?
-Що? -Відповідай!
Кнопка! Кнопка евакуації.
Знімайте захисні костюми! Ну! Знімайте!
Евакуація бази.
Усьому персоналу негайно вийти на злітний майданчик.
Ходімо.
Всі на вихід!
Не стійте. Вперед.
-Ще далеко? -Два поверхи.
-Здається, шви розійшлися. -Добре.
Евакуація бази.
Усьому персоналу негайно вийти на злітний майданчик.
Погляньмо…
Вибач.
Я мала здогадатися.
Я… Вони про все брешуть. Вони брехали про Ваню, про свободу…
Єдиний спосіб бути вільним у цій клятій війні -
це не виконувати їхні накази.
-Не підкорятися. -Так.
Ходімо.
Отак.
Що ви тут робите?
На майданчик!
Так. Ми йдемо.
Вона просто впала.
Швидше!
Евакуація бази.
Усьому персоналу негайно вийти на злітний майданчик.
Іди. Я наздожену.
Ні, ми підемо разом.
Займи місця в гелікоптері!
Іди!
Добре.
-У вас є два місця? -Що?
Вона поранена. Дайте місце.
-Вона вмирає! -Покажіть посвідчення.
Знайшли. Вона зліва від Входу 10. Прийом.
Стояти! Не рухатись!
Покажи руки!
Де вони, Ед? Де капсули?
-У неї граната! Назад! -Назад!
Назад!
Ми злітаємо.
Пора злітати.
Заходьте.
Не роби цього, Ед.
Не підривай гранату.
Війна закінчиться.
Це все, чого ми хочемо.
Це шанс почати все спочатку.
Короткий перехідний період, і все скінчиться.
Але спершу всьому має прийти кінець, так?
Ми на одному боці, Ед.
Ед!
Не треба, Ед!
Подумай про доньку.
Саме це я і роблю.
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус