Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Допоможіть! Біжімо! Біжіть!
Якого біса?
ХЕССДАЛЕН БУВ ЗВИЧАЙНОЮ НОРВЕЗЬКОЮ ГІРСЬКОЮ ДОЛИНОЮ
ПОКИ МЕШКАНЦІ НЕ ВІДКРИЛИ НЕЗРОЗУМІЛИХ ВОГНІВ У НЕБІ
Боже мій!
Я записую, у мене є це на касеті!
УЧЕНІ ЗІ ВСЬОГО СВІТУ ДОСЛІДЖУВАЛИ ЦЮ ДОЛИНУ,
АЛЕ ВОГНІ ДОСІ ЗАЛИШАЮТЬСЯ ЗАГАДКОЮ…
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Мене звати Стін Ліонґо. Я керую обсерваторією Хессдалена…
Стін, це круто.
Мені просто цікаво,
що це?
-Так. -Ще розкажи…
Я перша жінка-директорка обсерваторії, якщо подивитися з цього боку.
Бік! Неправильний бік. Треба це змінити.
Наука зазнала невдачі тут, у Хессдалені.
-Навпаки. Ми епіцентр… -Але в інтернеті є багато теорій.
Серед інших, прибульці… Яка ваша улюблена, Стін?
Біолюмінесцентна реакція мікроорганізмів…
Круто. Боже мій, друзі! Це так захопливо!
Дивіться й далі. Дізнавайтеся щось нове щотижня разом зі «Смартвік».
Промокод MysteryLady20 одним словом, як вам відомо.
Це буде круто.
Гаразд, друзі. Ми всередині печери…
Ми заходимо сюди.
Отже, ми заходимо. Так, це… Іду.
Дуже захопливі речі.
Це дивно.
Що? Що дивно?
Якого біса? Потримай.
Добре. Так, це якийсь камінь…
Що там?
Ой!
Трясця.
Ставте лайки й підписуйтеся, друзі.
Таємнича леді біля великої таємниці.
Може, нам не варто
йти далі.
Що ж, друзі, ми знайшли щось на кшталт
кімнати.
Якого біса?
Усе краще й краще.
Зелений слиз. Це якийсь зелений слиз.
Це…
Це може бути павук.
Що? Стін?
Агов? Гей!
Добре, скільки пальців?
П'ять. Добре. Дуже добре.
Боже мій. Гаразд.
Гаразд, друзі. Це божевільна таємниця. Я не розумію, що відбувається.
Стін?
-Бам! -А є…
Ой. Це тобі. Вітаю.
-Привіт. -Привіт, босе.
То чому ти сьогодні тут, Каспере Кєлланд?
Що ж… Бо ти розумієш, що я… особливий.
І ти не пропустиш знахідку.
Чорт! Трясця! Пробач.
Хай йому грець. Знахідку? Знахідку.
Ти не пропустиш скарб… Ні, не так. Не скарб.
Привіт.
Знахідка, скарб, удача.
«Шанс» може підійти, бо ти не пропустиш щасливий випадок,
а я пропоную тобі… Не так пискляво.
А… А я пропоную тобі можливість інвестувати.
-Карти, які ти хотів. Подвійний штамп. -Гарно. Дякую.
Зелений чай. Сироп з агави.
-Оце система. -Усе має бути ідеально.
-Буде. Усе буде ідеально. -Гаразд, добре.
-У тебе щось на умі? -Ні, я не скажу… Гаразд.
-Дещо інше буде ідеально. -Гаразд?
Твоя холостяцька вечірка.
Завтра за тобою заїде машина. Ми їдемо в будиночок…
у Хессдалені.
Що?
Настільні ігри, друзі, співи, забави, вікторини…
-Завтра? Це… -Так, і ми залишимося на вихідні.
Тобі сподобається. Я буваю там щоліта.
Є ще вогні Хессдалена. Це трохи…
-Вогні Хессдалена. -Ага.
Може, розгадаємо таємницю? Не знаю.
-Правильно, хлопці? -Привіт!
-Привіт, Пелле. -Привіт.
-Що ми обговорюємо? -Його парубоцьку вечірку.
-Що? -О, так! Не можу дочекатися.
На цих вихідних вечірки не буде, Адуне. Я не можу.
Ні! Це правда? Шкода. Отже, будемо лише ми вдвох?
Скільки років я намагаюся просунути цю угоду?
-Шість. -Шість.
Я не можу зараз поїхати пиячити. Тобто…
Я ціную твою ідею. Класно.
Але це вперше я роблю щось самотужки.
-Каспер Кєлланд може змінити моє життя… -Це Каспер Кєлланд.
Каспер Кєлланд.
Хто це?
-Чорт. Добре, час настав. -Ти впораєшся.
-Ми знаємо, ти впораєшся. -Пульс. Ого!
-Хороший пульс? -Впораєшся.
Гарно оброби його.
Гаразд, час дати затірки.
Як ви можете бачити, або побачите,
кількісні методи Шарпа
загалом перевершують конвенційні інвестиційні методи.
-Особливо, коли… -Так, друже.
Швидкий тайм-аут. Ми надто залізли під капот.
Якщо витягнеш звідти свою голівку, ми побачимо машину.
Машина! Так, Каспере Кєлланд. Ти маєш на увазі…
Хіба це не очевидно? Ціле. Трохи більше енергії, перчику,
сексу в обличчі, щоб воно ожило. Воно прісне.
Точно. Ой. Це…
-Давай далі. -Покрутися, друже.
-І прикрий вуха. -Гаразд.
-Каспере. -Мені треба Том Круз.
Не «Людина дощу».
-Ні, дві хвилини. -Десять секунд.
Розказуй далі!
-Що? -Уперед!
Далі. З перцем. Ти хочеш з перцем, буде тобі із перцем.
-Бум. -Добре, дякую.
Чи… Я ще не закінчив, але… мабуть, цього досить?
-Мені піти за ним? -Як думаєш?
Так, мабуть.
Каспере Кєлланд. Перепрошую.
-Привіт. -Знову ти, чорт забирай.
Я розумію, це було простувато…
-Справді. -Я хотів пояснити…
Я поважаю те, що ти хочеш гратися з великими хлопчиками.
Одна проблемка. Я не знаю, хто ти в біса такий.
Я не дам тобі своїх грошей.
-Ні… -Адже це було б дивно.
Ні, я…
Серйозно, PowerPoint? Звиздець…
Знаєш, хто прийшов на останній мій пітч?
Послухай.
Kygo. Випити з хлопцями.
Вони були такі вгашені. Оце лоскоче яйця.
Бо це досвід.
-Хоча б щось, а не лише повітря. -Ні.
Вони не лізуть до мене. І що менше вони лізуть до мене,
то менше лізуть до моїх грошей.
-Ясно, Германе? -Себастьян.
Я так і сказав. Не лізь до мене.
-Усе дуже просто. Прощавай. -Звісно.
У мене є цікавий досвід… для тебе.
-Адуне? -Як усе пройшло?
Вечірка мусить бути неперевершена.
Так!
Чорт…
Чорт! Лайно!
Спокійно. То як у нас справи?
Усе пройшло неймовірно.
Усе добре.
-Гаразд. -Ми ще не підписали…
О ні, любий.
Ні, це нормально. У мене є план.
Уяви, як опускається маленький літак, і турбулентність…
-Турбулентність. -…вітер. Нічого.
-У мене є план. -План із літаком.
Так, але все… Жозефін?
Що це?
-Що це таке? -Так.
Це… Ходи сюди.
Заходила твоя мама й принесла дещо.
Трохи натхнення для весілля.
-Нічого дурного. -Ку-ку!
-Ні. -І це.
Так. Це саме те, що я не…
Гаразд, послухай це.
З їхньою унікальною тактикою «Котра година?»
найкращі друзі Міккель Стеґґер і Себастьян Борґнес потрапляють… Хто це?
-Це я. -Це ти.
…на Чемпіонат світу з лазертагу.
Чому я про це не чула? Хто він?
Де він?
Він…
Він, мабуть, досі тусується в клубі з лазертагу.
Він… Так.
ПАРУБОЦЬКА ВЕЧІРКА
Що ти робиш?
Забув тобі сказати. На цих вихідних холостяцька вечірка.
-Що? -Так.
-Ні. Твоя? -Так.
Так, коханий. Про це я й кажу.
Тобі це потрібно. Піди випий, розважся, побудь з друзями.
-Мені треба зібратися з думками. -Навіщо?
Подумати про парубоцьку вечірку?
Так, чи просто обміркувати деякі ідеї, спланувати вихідні.
Я не хочу жодних сюрпризів. Не думаю, що це…
Спробуй також розважитися.
Буде весело. Звісно. Дуже весело.
-Так. -Так.
Добре.
Має бути весело. У мене є план, тож…
Має бути весело.
Чорт.
-Бачив список, який я тобі надіслав? -Так.
Список з кульками у формі членів, чарками із желе…
-Так. -Гей, більше не думай про це.
Розслабся. Я впораюся. Я все продумав.
Усе готово. Відійди убік.
Він хоче, щоб його яйця лоскотало. Це єдине, що він сказав.
Я вмію лоскотати яйця.
Поглянь на це.
Лише уяви, що це може зробити з яйцями.
Уяви…
Лише скажи мені, де треба полоскотати.
Я його якось полоскочу.
-Під час… -Так, не думай про це.
О, привіт.
Привіт, хлопці!
-Боже мій… -Привіт.
-Радий тебе бачити. -Привіт.
-Привіт, Пелле. Ти ж знаєш план? -Так, босе.
Ми тусуємося з хлопаком, поки він не купить підписку.
Що? Ні, це… Гаразд, ні.
Або… Близько. Я хочу, щоб Каспер розважився.
Гаразд? Тож буде добре, якщо ви скажете про мене щось хороше, щоб він подумав:
-«Він…» -Він.
-Без питань. -Так, будь ласка.
Так.
-Вечірка на трьох. -Гаразд.
-Один, два, три… -Холостяцька вечірка.
Що? Ні…
РАКЕТА
Що?
Час парубоцької вечірки! Гляньте на цих хлопців!
Одразу бачу готових до запуску ракет.
Так. Каспер. Адун. Пелле.
-Людей досі називають Пелле? -Так.
Круте авто.
Дякую.
Воно кастомізоване від А до Я. Але не це найкрутіше.
-Найкрутіше під нею. -Так?
Під? Це…
-Під нею. Друже. -Так.
Це шалене поєднання
інженерного генія з металом.
З єдиною метою: вдути клятій «Теслі»!
Оцініть. Бовдури!
Бовдури активовані.
Щоразу це відчуваю! Лоскоче яйця!
Єдина у своєму роді, у біса.
-Конденсатор потоку? -Так. Руки геть, довготелесий.
-Я бачив лише фото. -Тепер ти побачив справжню.
І я знову щасливий. Гаразд.
Можеш піти це одягти. Мій внесок у вечірку.
-Це мені? -І нікому більше.
-Ніхто більше не отримає. -Гаразд.
-Як мило. -Так.
Добре. Хильнемо?
-Хильнемо? -Дякую.
Хильнемо? Ви готові?
Добре.
Це доволі багатонадійно, так? Привіз подарунки й…
Міккель?
-Це певно приваблює багато жінок. -Не помиляєшся. Це теж їх вабить.
Ні.
Себбе!
-Ура! -Друже!
-Сюрприз! -Так. Дуже приємно…
-Так. -Лише подивися.
-Він ведмідь. -Ану.
Хтось уже готовий святкувати.
Так, маленьке ведмежатко. Непогано.
Тільки щоб у тебе не встав там.
-Ти про що? -Звідки це взялося?
-Ви чули історію про стояк? -Не думаю.
-Я не розповідав. -Ти не розповів?
-Ні, це… -Що смішного в…
Знаєте що? Певен, у Себастьяна чудовий стояк.
-Добре. Так. -Покажи нам.
-Чи розкажи історію? -Може, поїдемо?
-Думаю, ми ще її почуємо. -Ні, пізніше.
Їдьмо зі мною, і зможеш розказати історію. Це цікаво.
-Добре. -Сідай.
-Я піду. -Авжеж.
-До зустрічі. -Так.
-Отже, Себбе… -Ні.
Я записав старі хіти, щоб підспівувати.
Чому ти запросив Міккеля? Звідки ти про нього знаєш?
-Жозефін сказала… -Жозефін?
Жозефін сказала тобі?
Цей твій приятель.
-Вітаю. З ним так весело. -Ага.
Ну ж бо!
Дуже весело.
Трясця.
-Хессдален на трьох. -Так!
Хессдален!
ХЕССДАЛЕН
НЛО-ТУРИ КАФЕ
Сподіваюся, вам сподобається. Це традиційна норвезька страва.
-Добре. Дуже добре. -Так!
-Як вона називається? -Распебаллер.
Думаю, на українську це можна перекласти як хрусткі кульки.
Стін?
О ні.
Переходимо до питання 27.
Що єдине Себастьян замовляє в «МакДональдсі»?
Пелле?
Подвійний хот-дог у булочці. Картопляний коржик. Булочку.
-Що? -Каспере!
МакСуперкулак, прямо тобі в дупу.
-Міккелю? -МакФлурі.
Але обирає жовтий «Нон Стоп».
-Так! -Ні!
-Саме так. Так. -Дуже добре.
Ми переходимо до питання 28.
Гаразд! У мене бінго, чи в що ми там граємо.
-Кожен має перехилити. -Так, я за.
-Може, увімкнемо музику? -Так!
Я склав плейлист, де кожна пісня символізує
важливу мить твого дитинства.
О ні. Я знаю, у що ми граємо.
-Що? -Стояк. Це для тебе.
Чорт, так! Стояк! Оце я розумію! Він шарить!
Добре.
-Знаєш, що я роблю, коли мені сумно? -Трясця!
-Мені теж іноді буває сумно. -Що?
Справді. Але потім я кажу собі вголос:
«Біп-буп».
-Біп-буп? -Так.
-Біп-буп? -Так, ти теж так можеш.
Потім я повторюю це знову й знову, доки сум просто не…
Зник.
-Привіт, Пелле! -Привіт, босе!
-Хочу тобі дещо показати. -Гаразд.
Готовий?
Так. Це…
Оціни. Ти лише поглянь.
Прямо з Японії. Я навіть ще не користувався.
Це цілком новий рівень.
Ти лише вмикаєш тут. Переводиш перемикач. Ось так.
Він синхронізується з жилетом, і готово.
Так, лише поглянь!
Так, гаразд. То ти досі граєш?
Я граю щотижня. Треба підтримувати навички.
Мої опоненти все молодші, але…
-я наче несу відповідальність. -Навіщо ти це привіз?
Я подумав, ми можемо… зіграти кілька раундів.
-З хлопцями? -Не знаю, чи…
Це не те без мого пособника.
Гаразд. Міккелю, ти можеш просто… Зробиш мені послугу?
Так, звісно.
Можеш узяти себе в руки? І припини розповідати ганебні історії.
Каспер думає: «Стояк», щоразу як мене бачить. Це…
Гей, ми ж усі друзі.
-Каспер не друг, він… -А хто він тоді?
Забудь. Просто…
Ти можеш скрутити «Шоу Міккеля» на цих вихідних? Хоч трохи?
-Скрути трохи. -Авжеж.
-Добре? -Ага, я тебе зрозумів.
-Я скручу. -Добре.
-Ти повернувся! Пі-пі. -У мене…
Мені так шкода, що я не можу прийти, але передавай привіт банді від мене.
Так, але я мушу покласти слухавку. Треба побачити Джорджа.
Так. Бувай.
Вітаємо в «Хессдаленських НЛО-турах».
Гаразд, друзі. Їдемо.
ПОЛІЦІЯ
Пробач.
Що з цією молоддю? Клятий НЛО-туризм.
Квитки можна придбати в касі.
-Привіт. -Будуєш фортецю?
Так, поглянь на цю красу.
Суперзахисна решітка «Флексі 2000».
-Ніхто не залізе. -Ні.
Але поглянь на тебе. Люба, ти сяєш. Уже скоро?
Ти не дзвонив на екстрений номер дізнатися коли?
Ні. Це найбожевільніше, що ти коли-небудь бачила.
-Барна шафа зникла. -Зникла до біса.
Вони надто далеко зайшли.
Не можна звинувачувати Ґюльхелл у всьому, що тут відбувається.
Це не лише я. Вони всюди крадуть.
-Вони забрали сушарку в кемпінгу. -Сушарку?
Так. І вафельницю.
Ми, дорослі цього села, обговорюємо такі речі.
Так, ви багато базікаєте.
-Чому вони не взяли пиво? -Щоб відвернути увагу.
Відвернути увагу? Вони не такі розумні.
Я боявся, вони вкрадуть моє нове радіо.
Остання модель, бачу.
Може, воно й побите, але, знаєш, це радіо
ловить всі розмови в радіусі 50 кілометрів.
Прослуховувати публічну комунікацію заборонено.
Я купив його не для цього.
Алло? Йордіс? Йордіс, алло? Прийом.
Альфа 0-4 слухає. Альфа 3-1, використовуйте сигнали виклику.
Ми ж тренувалися. Прийом.
Так, пробач. Альфа-Альфа викликає Альфу. Прийом.
Кажи вже, що там, Бенджаміне.
Так, сусіди скаржаться на хлопців Ґюльхелл.
Так. Ти чуєш?
Може, варто перевірити? Я майже…
Так, це може бути гарна ідея. Це хороша практика.
Зроби це, і ти вільний. Кінець зв'язку.
Дякую…
Якого біса?
Так, моїм клієнтам подобається це фото.
Людям подобається уся ця підсвітка.
Тоді я кажу: «Це моя донька. Хіба вона не мила?»
Приємно бачити твою посмішку щодня.
Але мені справді приємно.
О так. Найкращі чистильниці креветок знову разом?
-Чорт забирай, Міккель Маус. -Касперський.
О так!
Касп. Касп на… Каспі. Погляньмо…
-Це вже занадто. -Якщо можна…
-Ну що там? -Себстере!
Це було шалено.
З ним найкраще робити «дай п'ять». Ляскає як треба.
Добре, пані. Яким галімим лайном займемося сьогодні?
-Я вам розкажу. -Так.
Я замовив приватну екскурсію…
в…
обсерваторії Хессдалена.
Обсерваторія Хессдалена.
Що за обсерваторія, Адуне?
Незрозумілі вогні, які роками спостерігають над долиною.
-Чули про феномен Хессдалена? -Прибульці?
Що?
Так, це… Усе просто.
Так, здається, що вогні рухаються з якюсь метою,
але це може бути побічним ефектом.
У Стін Ліонґо, провідної вченої, є кумедна теорія,
до якої я схиляюся найбільше.
Біолюмінесцентна реакція. Це пояснює відсутність вимірюваної маси.
Це не…
Так, це… Ти нас так розсмішив, Адуне.
Це… Ми можемо поговорити? На дворі? Є хвилинка?
-Тільки ми? -Так.
Що ти робиш? Що сталося зі списком? Кульки-члени?
Чарки із желе? НЛО-тур? Що відбувається?
Ні, це не НЛО. Охолонь. Це строга наука.
-Гаразд. -Тобі сподобається.
Річ не в мені.
Я пообіцяв Касперу лоскотання яєць.
Ти також казав, що їх полоскочеш.
Треба придумати щось радикальне,
інакше він сяде в це унікальне диво-авто й поїде. Тоді мені звиздець.
-Пробач… -Ні, усе гаразд!
Потрібно швидко вигадати щось веселе. Щось мачистське. Щось…
ХЕССДАЛЕНСЬКИЙ ПЕЙНТБОЛ
Пейнтбол! Я подумав, ми могли б пограти в пейнтбол.
-Так, непогано! -Я давно це планував.
Пейнтбол. Пам'ятаю час, коли я грав у пейнтбол.
Так.
Гаразд, їдьмо?
Нарешті говориш діло, Стояку.
Відмова системи.
-Чорт! -Що в біса коїться?
Що це було?
-Хай йому грець! -Ні.
Диво-машина, срака.
Добре?
Обережно, скло.
-З тобою все гаразд? Що… -Чи все гаразд?
-Ні… -Ти це серйозно?
-Це тупо. -Ага.
Знаєш, скільки вона коштує? От лайно!
-Багато грошей. Вона коштує багато… -Інша…
Ні, що це, у біса, коїться?
-Ти казав, треба зробити щось радикальне. -Так.
Чорт.
ҐЮЛЬХЕЛЛА
Чорт, це як «Ходячі мерці».
Агов? Ми команда, яка хоче пограти.
У пейнтбол?
Ми недалеко від обсерваторії, якщо хочете на екскурсію…
-Гей. -Але ніхто її не хоче.
Може, просто почнемо? Хтось прийде.
-Так. -Тут відкрито й усе таке.
Ми ж спочатку заплатимо, так?
-Прямо туди, круто. -Каспаров.
-Себбе! -Так. Трясця.
Вибачте. Зброї на всіх не вистачить.
Нічого. Ви йдіть. Я не дуже це вмію.
Ой! Чорт.
Овва! Зі мною все гаразд.
-Гаразд? -Так, це весело.
-Розумію, чому ви це робите. -Хтось ще не знає, як це працює?
Це інше, та ми із Себбе були чемпіонами Європи з лазертагу.
-У минулому. -Ти жартуєш?
-Природжені тагери, крихітко. -Так…
-Що? -Так, були.
-Саме так. -Так, це правда.
Це було дуже давно. Пограємо? Просто починайте…
-Ти і я проти Каспера та Адуна? -Не збірна проти решти.
-Можна казати «Чур, я». -«Чур, я»? Це що, турпохід?
Я збираю всі мобільні телефони, щоб ми могли зосередитися на розвагах.
Овва.
-Це круто. -Прикрий мене, і я буду на правому фланзі.
Ти, ти, ти. А як же я? Я теж хочу.
Я зроблю свою справу, тоді й поговоримо. Гаразд?
Ні, я не мав на увазі…
От лайно. Я починаю з початку. Я вибув?
Так.
-Я попав у Каспера. -Що?
Я не хотів. Я просто вистрілив. Стільки всього…
Господи, Адуне! Що…
До біса!
Гаразд, треба просто застрелити Міккеля, потім спробуємо почати заново.
Хай потім Каспер тебе підстрелить.
-Сідай. -Боже мій.
Ніякої зброї абощо. Сідай, де стояв. Дуже добре.
Гаразд, зробімо це.
Ось що ти мав зробити. Замаскуватися.
Як він може стріляти в нас обох?
Він підлий покидьок. У нього нема стратегії,
тож фланг твій, і зустрінемося в ямі.
-Що? -Просто стріляй, а я оббіжу.
Добре.
Гайда!
Якого біса?
-Здається, я когось підстрелив. -Правильно!
-Ні, здається, я підстрелив людину. -Що?
Чорт забирай. Трясця.
-Навіщо ти це зробив, Стояку? -Я думав, це хтось із вас.
-У мене ірокез? -Сонце світило мені в очі!
-Воно певно було дуже яскравим. -Він мертвий?
-Не від фарби. -Попадеш в око — і вона в мозку.
-Попав йому в око? -Він не помер!
Дивіться, він дихає. Чи…
Трясця.
Я тебе навіть не знаю!
Овва, виродку! Чорт, він хотів мене прикінчити!
-Усе гаразд, Пелле? -Так, усе гаразд.
-Це якесь зомбі-лайно! -Я стану зомбі?
Ні, їх не існує.
-То поясни сяйливі очі. -Відблиск, мабуть.
Відблиск? Серйозно? Каспере, підтримай мене.
-Пелле! Ти ж бачив. -З моїм тілом щось відбувається.
Це було щось дивне.
Повернемося в будиночок і мовчатимемо про це. Цього не було.
Не було. Хтось спитає — ми сиділи весь час там.
Ми були там. Чому я говорю англійською?
-Гей. -У чому річ?
Не заводиться. Пелле, треба щось натиснути?
-Поверни ключ. -Зазвичай це працює.
Так, не виходить. Пелле, де двигун?
-Гаразд… -Що відбувається?
Двигун зник.
Так. Логічно.
-Чому це логічно? -Машина не заведеться без двигуна.
Він не може зникнути. Він важить тонну.
З мене досить. Чудова була холостяцька вечірка.
Чи її спроба. Віддай телефон, я викличу таксі,
бо я тут не стоятиму. Телефон.
Ага, його нема.
Що? Нема? Що ти, у біса, мелеш?
Коробка з телефонами. Залишилися лише обкладинки.
Ні!
Чорт. Адун, ти сказав, що поблизу обсерваторія Хессдалена.
Он там.
Гаразд, пропоную піти туди, бо це ближче, ніж до будиночка.
Мій пріоритет — витягти тебе, чи усіх, звісно.
Але ти завжди будеш моїм…
-Тихо, Стояку! Пріоритети. -Ти мій.
Найважливіше зараз — забратися, на хрін, звідси.
-Звичайно. -Добре.
Чекайте. Я не піду через ліс неозброєний.
Що то, на бога, таке?
Отож. У тому й річ. Гаразд.
Читав біографію твого батька в Dagens Næringsliv.
Вона мене вразила. Вони, і ви, певно щось робите правильно.
-Ага. І я? -Так, ти. Я так і думав.
-Спілкуюся з правильними людьми. -Гаразд.
-Це ключ. Елементарно. -Тобто? Як…
Є два типи людей. Записуєш?
Цукерки й овочі. Міккель, наприклад.
-Він цукрова вата. Розумієш? -Я думав, тобі подобається Міккель.
Обожнюю цукрову вату. Можна в ній купатися. Засунути туди член.
-Я не розумію… -Люди як цукрова вата.
Непоживні, але смачні. Їх можна пожувати,
а потім виплюнути. Розумієш?
Стояку, якщо ти хочеш бути великим, сильним ведмедем,
тобі треба збалансована дієта.
Так. Бо ти те, що ти їси.
-Правильно, Стояку! Тепер ми розуміємо! -Так, звісно.
-Але ніхто не їсть лише варену картоплю. -Ні.
-Що нам потрібно? -Бульйон.
-Спеції. -Спеції. Саме так. Я можу бути гострим.
Так, але ми не покладемо спеції в цукерки, так?
Так…
Ми прийшли.
Тут так людно, Стояку.
Але нам мають влаштувати екскурсію, тож хтось має прийти.
-Не розумію. -Боже. Це може тривати вічність.
То ми просто проникнемо туди?
Якщо ми нічого не візьмемо й не зламаємо, то, строго кажучи, це не проникнення.
Так, дуже логічно.
ХЕССДАЛЕНСЬКА ОБСЕРВАТОРІЯ
Дивіться! Нас запрошують! Хто зі мною? Каспере!
Ні, Каспер пас. Але Стояк дуже хоче.
-Звісно. Авжеж. Я… -Я візьму це, щоб у Пелле був захист.
Ідеально. Пильнуйте назовні, а ми перевіримо всередині.
-Ага. -Повідомте, якщо хтось з'явиться.
Чекай. Який у тебе план? У тебе є якийсь план?
Знайти телефон. Викликати допомогу…
-Це… Цей план не дурний. -Ні.
Будь обережним. Ми не знаємо, що тут.
Не будь легкодухом. Ми більше не діти.
У мене щойно було дежавю.
Хороше. Пам'ятаєш кваліфікацію на чемпіонат у Гельсінкі?
-Так. -Було так круто.
Міккелю. Ти можеш припинити бути такою…
цукровою ватою? На дві секунди?
Маємо зосередитися.
Цукровою ватою?
Це справді цікаво.
Це був найбільший будівельний проєкт у Треннелазі на той час.
Щоб не лише спостерігати за феноменом.
Усі телекомунікації в долині проходять через цей купол.
Неймовірно. Я це запам'ятаю. Але годі цих розповідей.
Що це за місце?
-Спробуй знайти якісь телефони чи… -Так.
-А чому Пелле не вистачило? -Чого? Цього?
Овва! Ні, це нічого.
-Нічого. -Він сказав, що все гаразд.
-Гей, ми можемо… -Зачекаємо й подивимося, хто вийде.
Немає сигналу.
Це схоже на якісь засоби комунікації. Гадаєш, це… Ні.
Вимкнено. Не працює.
Що це?
Світлове явище, про яке говорив Адун.
Це Стін Ліонґо.
Можеш нам це сказати, не треба їй про це кричати.
-Бінго. Телефон. -Що? Так.
Не треба було вриватися. «Якщо нічого не зламаємо, це не проникнення».
Схоже, усе гаразд.
-Відділ поліції Хессдалена. -Алло. Це Міккель Стеґґер.
Ми в лісі, в обсерваторії.
В обсерваторії? Чим можу допомогти? Там теж щось зникло?
Ні, ми натрапили на якогось хлопця.
Не знаю, чи це якийсь прибулець, чи щось надприродне.
Прибулець? Невже?
Так, це якесь божевілля. У нього очі сяяли. Збожеволіти можна!
Гаразд. Алло. Забудьте про ці очі.
Мій друг хоче сказати…
Перепрошую.
Скільки там зараз недоумків?
-Дайте мені Стін. -Стін?
Стін тут немає.
-Той із пейнтболу? -Що він тут робить?
Хлопець із жахливим малетом.
-І що це за вигляд? -Їх треба попередити.
Ні, нам треба залишатися тут і заткнутися.
Мені набридло слухати про марсіан у Хессдалені.
-Екстрене повідомлення: їх не існує. Годі. -Ні!
-Їм треба послати сигнал. -Ні, ми залишимося тут.
-Що це було? -Я напартачив.
-Чорт. -Що?
-Відвідувачі! -Допомога?
-Ні, це той, кого ти підстрелив. -Я ненавмисно!
-Сонце било в очі й… -Він прийшов помститися!
-Якого біса? -От лайно.
Сховаймося тут.
Я перевірив. Зачинено. Думай ще.
-Гайда, іди! -Чекай, я не…
-Пробач. -Трясця, Міккелю…
Кинь його в підвал до інших.
Що це, у біса, було?
Якого хріна?
Воно мертве, так?
Гадаю, так.
-Спустися й перевір. -Ховайся!
-Іду! -Нема місця!
-Я тут не лишуся! -Вдай мертвого!
-Ні! -Спробуй!
Трясця!
Якого хріна?
То просто щур.
-Ти перевірив хатину? -Так. Вона геть порожня.
Ти ще десь шукав?
Це має значення? Є з кого вибрати.
Зв'яжися з іншими. Хтось мав їх бачити.
Якого біса?
Вони були на пейнтбольному майданчику, поклали одного з нас і втекли.
Оточіть долину. Знайдіть їх!
Себе?
Що, чорт забирай, це було?
-Що відбувається? -Вони тікають?
Ноги не несуть. Що відбувається?
-Ви як? Що сталося? -Там був той із пейнтболу.
У нього очі сяяли, як я казав. Вони точно якісь кляті прибульці.
-Не зомбі? -Ні.
Гаразд, це трохи занадто. Що вони тут забули?
-Не знаю. -Ні.
Серйозно. Було схоже, що вони спілкувалися за допомогою телепатії.
-Так, дивно. -Це було… дивно.
Себе, ти ж бачив. Підтримай мене. З тим, що сталося.
-Ні, я нічого не бачив. -Ні.
Добре?
Ми подзвонили в поліцію, але через нього вони не приїдуть.
Доведеться йти пішки й сподіватися, що ми знайдемо допомогу.
Гаразд.
-Що це було? -Не зіпсуй мені нічого.
Вихідні ще можна врятувати. Я обіцяв Касперу цікавий досвід.
-Ми просто… -Про що ти?
Ні! Зберігаймо спокій і робімо свою справу. Будь ласка.
Ти ж не будеш розважатися після того, як побачив повний підвал тіл?
-Що? Тіла? -Так, мертві люди.
Я знаю, що це. Про що він говорить?
Адуне! Ти ж щось знаєш.
-Я не хочу вибирати сторону… -Боже мій.
Стояку. Повний підвал тіл?
-Ні! -Ні?
-Не повний. -Наполовину? Трохи наповнений?
-Так. -Так?
-Що тут відбувається? -Це прибульці!
Заткнися, цукрова вато, це справді дивно.
-Дорослі розмовляють. -Хлопці…
Якщо мене вкусить інопланетянин, що зі мною буде?
-Я стану інопланетянином? -Ні.
Привіт, Стін. Не знаю, що сталося. Двигун зупинився на півдорозі.
Я гляну. Я трохи знаюся на двигунах.
Чудово. Друзі, повернімося в автобус. Гайда!
-Ми маємо їм допомогти. -Ні, чекай!
Якого хріна…
-Що це, у біса, було? -Прибульці.
Матінко рідна. Що я вам казав? Прибульці.
Краще не будемо про це зараз, Міккелю.
-У мене щойно було дежавю. -Ні, це щось інше, Пелле.
О боже мій.
Праворуч!
-Там теж! -Скільки їх тут?
Привіт, хлопці. Добре, що ми вас знайшли.
Тут небезпечно.
Ідіть за нами.
Треба відвести вас додому, доки тут усе не пішло шкереберть.
-Його хтось розуміє? -Ні. Це якась сільська балачка.
Ми не розуміємо цієї… мови.
Гей! Далі ні кроку!
-Зроби крок назад, придурку. -Я вистрелю тобі в член!
На позиції! Адуне, праворуч. Каспере, ліворуч.
-Чорт! -Чекайте.
Чекайте.
Поверніться! Гаразд, Адуне. Стріляй!
Так, біжімо! Гайда!
Чорт.
О так!
Добре.
Це… прибульці.
Добре.
Добре. Біжи!
Останнє число — вісім. В однієї людини сім правильних чисел.
Одинадцять. Число одинадцять.
Це дивно. Чотири кавоварки.
Це були прибульці. Ви нам не повірили, але так і було.
Вітаю. Доброго дня.
Знаю, це звучить божевільно, але це правда.
-Усе це. -Так, це правда.
Отже, це з вами я говорила по телефону.
І це відбувається в обсерваторії?
Так. Всюди.
Спочатку на пейнтболі, потім в обсерваторії,
а потім у лісі. Двічі в лісі. Усе це.
-Це космічне вторгнення! -Пейнтбол? У Ґюлхелл?
-Так. -Там був хтось із близнюків?
-Близнюки. Вони близнюки. -Так.
Я думав, ми вбили того хлопця.
-Убили? -Себастьян поцілив у нього в пейнтболі.
-Сонце било в… -І він зірвався.
Він напав на нас, як скажений. У стилі монстра.
Скажений. Стиль монстра. Я правильно зрозуміла?
-Так. -Ні.
-Що ти… -Так і є.
-Вона записує. -Це те, що сталося.
Я чую вас, навіть коли ви шепочете. Присядьте, хлопці.
Я знаю, що життя буває важким.
-Так. -Але так не годиться, хлопці.
Наркотики — це чорна діра.
Галюцинації. Втрата відчуття реальності.
Ні, це виходить з-під контролю.
Ми не жартуємо! Те, що тут відбувається, — божевілля.
Це вогні Хессдалена, феномен вашого очманілого містечка!
У нас немає статусу міста. Ми насправді долина.
У мене є пропозиція. Я подзвоню колезі.
Він збирався до Ґюлхелл, тож я перевірю, що він бачив.
Так. Хвилинку. Може, не варто цього робити?
А якщо він одержимий?
Я дуже сумніваюся.
-Що ти робиш? -Перевіряю її.
Вона вагітна. Ти не знаєш, як це вплине на дитину.
-Альфа 3-1, це Альфа 0-4. Прийом. -Альфа 3-1 на лінії. Прийом.
Овва.
У мене тут хлопці, які стверджують, що підстрелили й убили якогось із Ґюлхелл
із пейнтбольної рушниці. Це відповідає тому, що ти бачив?
-Це наслідки… -Вони…
Строго кажучи, вони озброєні.
Типу. Прийом.
Голоси схожі. Затримаєш їх, доки я не приїду? Прийом.
Якби ти був прибульцем, ти б вибухнув.
Так, я впораюся. Кінець зв'язку.
Нічого не буде, якщо ти не прибулець!
Але це… Це…
Хтось із вас хоче какао?
Ось. Це тут, хлопці. Пригощайтеся печивом і какао.
-Тут? -Так.
Справді?
Гей! Що, у біса, відбувається?
Пробачте. Ви маєте залишитися тут. Мій колега вже в дорозі.
-Поговоримо, коли він буде тут. -А какао все ще можна?
Я не люблю бути сам у лісі! Ні!
Чорт!
-Тебе переслідують? -Ні, не думаю.
Чорт, Адуне. Ці очі, вони були зелені.
Вони були, на хрін, зелені. Світилися. Ти казав, що прибульців не існує.
Ні, я казав, так думати немає підстав.
Але, так, це було щось.
Але це міг бути паразит, типу… Що?
Візьмемо себе в руки й зберігаймо спокій.
-Не будемо висовуватися. -Так.
Тоді вони нас не побачать.
О боже. Гаразд. Отже, підемо… туди.
Ні!
-Ні! -Трясця! Допоможіть!
Киш!
Трясця! От лайно!
-Думаєш, інші втекли? -Не знаю. Можливо. Сподіваюся.
Що ти робиш?
Намагаюся змінити налаштування. Посилити інтенсивність променя.
Що?
Ця твоя героїчна фігня. Тобі це ніколи не набридає?
Ні, я просто намагаюся розібратися в ситуації.
Як гадаєш, що станеться?
Думаєш, бігатимеш довкола, як Джон Вік?
Ні.
Не знаю, Себе. Можливо. Можливо, нам доведеться.
Щойно ти з'являєшся, я стаю Стояком, і це довбане…
Космічне вторгнення? У ньому теж мене звинувачуватимеш?
Намагайся так не радіти цьому.
Але сам подумай. Так же?
Усі ці тренування в лазертагу, і тепер у нас є шанс зупинити космічне вторгнення.
Себ у 15 років обмочився б.
Чому ти такий одержимий тим часом?
Я не одержимий. Що з тобою?
Я приїхав на свято до друга. Позгадувати минуле й розважитися.
Віддатися спогадам. Чому ти такий роздратований?
Звісно, я роздратований!
Знаєш, як рідко Каспер погоджується на таке?
Мені треба було лише справити гарне враження.
Але ні. Ось він ти. Міккель Стеґґер, на хрін. Чудово, на хрін.
Не може бути.
-Що? -Це все через Каспера?
Усі ці вихідні — це робота?
Вибач, що я коли-не-коли намагаюся
жити власним життям, замість того щоб вештатися,
як вихователь дитячого садка.
Чудово. Знаєш що? Це неймовірно. Це здійснення моїх мрій.
Щодня я можу грати в лазертаг, скільки захочу.
Слаші. Можу пити їх усі, змішувати кольори. Платити не треба.
Мене поважають й обожнюють за те, хто я.
Я заходив до тебе у фейсбук. Ти був на дні народження Пребена.
-І що? Крута була вечірка. -Йому 12!
Так, 12, і він офіґенний!
Пребен чудовий. Він живе в теперішньому й любить життя.
Міг би повчитися.
Це доросло на власній парубоцькій вечірці смоктати член?
Я не проти посмоктати.
Якби у Каспера було три члени, я б поставив їх у ряд і смоктав по черзі…
Якби ти міг хоч три секунди побути в тіні.
На найгіршій парубоцькій вечірці у світі?
Чому б тобі не звалити? Тут ти нікому не потрібен.
Окрім твоєї дівчини, яка благала мене прийти.
Бо вона знає, що в тебе якась хрінь у голові.
-Знаєш що? Пішов ти! -Пішов і ти, прямо в дупу!
Мій колега повернувся, тож можете вийти, якщо ви не проти.
-Це твій обов'язок упіймати їх. -Це твій…
Чорт, он вони. Це хлопці, які напали на мене!
-Зачекайте секунду! -Назад! Назад, на хрін!
Заспокоймося, ви двоє підете зі мною, і ми…
Тільки не це!
Я досі тебе не знаю!
Привіт, Джо Екзотик. Відпочинь.
Трясця.
-Що тут відбувається? -Я ж говорив.
Так, нісенітницю про НЛО, вогні й таке інше?
Ага.
Ви казали, вас переслідували монстри.
Схоже, люди по-різному реагують на вогні.
-Ми цього не планували. -Я нормальний.
-Трясця! -Можеш припинити стріляти?
Я допитаю його, заспокойтеся.
-Заговориш його до смерті? -Ставитиму питання.
Зараз я тебе припаркую. І тебе припаркую.
Це мій відділок, і допит проводитиму я.
То вогонь… усередині нього?
-Так. -…усередині тебе?
Так.
Трясця.
І світло всередині нас —
це міжгалактичний сигнальний вогонь.
Дурниці. Сигнальний вогонь не вбиває, тож це безглуздя.
-Строго кажучи, ним можна вбити. -Ні.
Я вів до іншого.
Я просто кажу, що якщо ти… Я бачив, як люди використовують сигнальні вогні…
Що ти маєш на увазі під «вбити»?
У підвалі обсерваторії було повно тіл.
І ти вирішив сказати мені це зараз?
-Я міг сказати раніше… -О, то ти міг?
-Я був стомлений… -Так, бідолаха.
Мені нема виправдання.
-Кому ти дзвониш? -У поліцію.
-Але ж ти поліція. -У більшу поліцію.
ВИБУХІВКА
От лайно.
Немає сигналу.
Трясця.
-Теж мертво. -Що?
-Кінець гри, малий! -Дякую, друже.
Гаразд. Що нам тепер робити?
Що…
Хьордіс…
-Опусти його, Хьордіс? -Хьордіс…
-Це ти, Бенджаміне? -Так.
Як ти?
Як потрапив до офісу?
Я говорив з тобою по рації й…
-Тоді я поїхав до Ґюльхелл. -Не варто було посилати тебе туди.
Ти був трохи…
не при собі.
Усе розпливається.
Я… Я стояв на кордоні.
Ми зупиняли машини, які покидали долину. Ми…
Хьордіс. Вони забирають усіх.
Вони забирають усіх!
Куди ви нас везете?
Здається, ми підіймаємося на пагорб.
Тобі обов'язково треба щось сказати, коли ніхто не питав твоєї думки.
Недоумок.
Він лише хоче допомогти.
Хай забере свою допомогу
й засуне її собі глибоко в дупу.
Бо це він винен! Якби він не тинявся в лісі, як дикобраз,
срав усюди й притягував до себе ці зелені глиби,
ми були б у безпеці. Усе було б гаразд.
Він не винен, що за ним гналися.
Чорт забирай!
-Матінко рідна. -Тепер ми… Не треба!
-Ого! -Я сам доторкнуся.
-Не ти. -Ні, зовсім ні.
-Усе буде… -Це було важко.
-Я здаюся. Здаюся, на хрін. -Усе буде добре.
Ні, не буде. Не будь таким дурним, не кажи, що все гаразд.
Ми виберемося.
Хіба ні? Ми мусимо заради тих, хто вдома, заради всіх, кого любимо.
Твого найкращого друга, чи їх усіх, якщо маєш більше ніж одного.
У мене немає друзів, Пелле.
Що? Звісно, є. Двоє з них сидять тут поруч.
Усе гаразд. Ми виберемося.
-Я бував і в гірших ситуаціях. -Гірших ніж ця?
-Ця клята… -Усе буде добрий.
Себе. У мене є сумка з речами з лазертагу. Жилети, рушниці, все.
Вона в машині Пелле. Нумо чинити спротив.
Річ у тому, що нам потрібен план.
Нам треба врятувати хлопців. Треба уявити,
що їх спіймали й забрали туди, де ти стаєш одним із… цих.
Так.
Перш ніж дізнаємося, де вони, нічого не зможемо вдіяти.
Добре.
План. Гаразд.
Зажди секунду.
Нумо складати план.
-Що це? -Це було позначено в обсерваторії.
Стара система видобутку. Біля пейнтболу Ґюльхелл.
У тебе є план?
Є кілька ідей. У вас є де зупинитися?
Де… Не знаю.
Фортеця, якесь місце з решіткою чи…
Де-небудь?
Чорт забирай…
Так.
НЛО-ТУРИ
Привіт, сонце.
-З ним усе гаразд. -Слава богу.
-Що відбувається? -Нам потрібна допомога.
-Тут люди… -Були захоплені прибульцями.
Ви жартуєте? Серйозно?
-Серйозно? -Твоя решітка працює?
-Я її встановлював. -У тебе є короткохвильове радіо?
Так, а хто нам треба?
Поліція, армія, «Армія Спасіння». Хто відповість.
-Є. -Подбай про нього.
Так.
З міркувань безпеки я вам дуже не раджу це робити.
Може, почекаєте тут на допомогу?
-Ні. Ми потрібні Касперу й Адуну. -Так. І Пелле.
Так, і Пелле.
Якщо вони прийдуть…
Так, стріляй. Стріляй у них.
Так, просто увімкни…
Думаю, я впораюся з лазерною зброєю.
Але я наказую вам вижити.
-Такий план. -Саме так.
Я серйозно!
-Так. -Так, звичайно.
Обіцяю.
Агов… Я…
Або…
-Раніше… -Так…
-Я… Розумієш? -Це було…
Ми обидва були на емоціях, і коли двоє людей на емоціях…
завжди так.
-Так, я розумію. -З емоціями й…
Але, гей, лише подумай
над тим фактом, що ми сидимо в поліцейській машині
й будемо стріляти прибульців з лазерної зброї?
-Це досить круто. -Так, на хрін, це круто!
-Треба пристебнутися. -Пристебнувся.
Гаразд, сумка зі зброєю й жилетами в машині.
Або… тачка Пелле.
-Так, позаду. -Нам потрібен план.
Якщо я їх відволічу, ти зможеш побігти до машини й знайти сумку.
-Хочеш, щоб я побіг туди? -Так, побіг і знайшов сумку.
-Якого біса? -Це твоя холостяцька вечірка.
-То я мушу померти? Це що… -Ні, я ховаюся в тінь.
Але як ти їх відволічеш? Будь конкретним хоч раз.
Вуп! Вуп! Це сигнал поліції!
-Поліційне авто. -Ясно.
До справи.
Бум, сучки!
Бляха.
От лайно.
Бляха!
Так!
Трясця.
Непогано ж?
Не можна їх так бити. Це справжні люди, просто одержимі.
-Чорт забирай! -Вони на вигляд ще нічого.
Гаразд.
Зодягнися.
Не розумію інструкції.
Трохи схоже на «Зоряний десант»?
Небезпека!
-Це японська. -Упораєшся.
На круглій кнопці написано «на максимум»…
Так?
-Не чіпай її. -Чому?
-Чорт. -Так.
Нам треба пройти через пейнтбольний майданчик і піднятися.
Гаразд. Уперед.
У нього такий впевнений вигляд.
І не без причини.
Стільки зустрічальників.
Уперед!
Обережно, вони кидають речі!
От лайно.
Трясця.
Лайно!
-Вони наші. -Їх так багато.
Тепер вони наші. Кляті світильники.
-Світильники? -Не бачив? У них очі світяться.
Нокаут!
Новий рівень!
Себе!
Бляха.
-Себе, мені потрапило в рот. -Ти як?
Міккелю!
-Зброя не працює! -Чорт забирай!
Гарно!
-Уперед! -Нарешті.
-Нокаут! -Годі, Себе.
Новий рівень!
Якийсь кіллстрік абощо.
Чорт. Треба йти.
Дивися, які вони потворні!
Уперед!
-У мене є план. -Гаразд.
-Педаль у підлогу. -Це не план!
-Якого біса ти тікаєш? -Відвертаю увагу.
Ми команда, ти не можеш утекти. Ти завжди тікаєш!
-Підлаштуйся під ситуацію. -От лайно.
Трясця!
Ні, це не спрацює.
Трясця, їх так до біса багато.
Бляха, у нас немає плану! У нас немає часу гасати туди-сюди!
Час?
-Час! Котра година? -Я не знаю, на хрін! А що?
Себе. Котра година?
Минуло 15 років. У нас жодного шансу. Ти збожеволів?
Чверть на третю!
От лайно!
Десять на третю!
Пів на другу!
Гайда!
-Чорт! -Стріляй!
Це справжня зброя!
Чорт! Якого біса?
Чорт! Боже мій!
-Що це? -Не знаю!
-Для чого воно? -Не уявляю!
Кидай!
Лазерний вибух!
Лайно!
Чорт, так! Так!
-Це було по-пацанськи! -Так!
-Піф-паф! -Бляха! І тю-тю, на хрін!
Приємно познайомитися.
-Араґорн! -Леґолас!
Ґімлі! Так!
Так!
Гей, хлопці. Заспокоймося й поговоримо, як дорослі.
Якого біса?
Чекай! У мене є краща ідея.
-Зосередьтеся, хлопці. -Тут пральні машинки.
Спробуймо не нервувати.
Ні!
Чекайте, ця людина щойно померла?
-Ні. -Ні?
Ні! Іди геть!
-Сюди. -Ні, дякую.
Ні! Гей, бовдуре!
-Це… -Бовдури активовані.
Ні! Це моє авто! Відпусти!
Мерзенні людці! У вас жодних юридичних підстав.
Алло?
-Герцберзька військова академія? -Так.
О господи. Слава богу.
Це Хьордіс Сколем з поліції Хессдалена.
Нам негайно потрібне озброєне підкріплення.
-У Хессдалені? -Так, у Хессдалені.
Ви оточені прибульцями абощо?
Гей, у нас тут усе куди серйозніше, ніж просто оточення НЛО.
Але якщо нас справді оточать прибульці,
ви погодитеся приїхати?
Алло?
Кляте прибульське лайно!
Ну-ну, люба. Хочеш теплого молока?
Ні, я не хочу теплого молока!
Ти колись пила, коли була сумна.
Можеш припинити?
Мені був потрібен тато, коли мені було п'ять!
Шість, сім, вісім, дев'ять, десять, 11, 12, 13. Більше ні!
Гадаю, він намагається…
Прошу, не починай. Ти не знаєш, про що говориш,
і не знаєш, скільки я йому давала шансів.
Єдине, що його турбувало, коли я була дитиною, — це подорожі
і його ідіотський бізнес.
І він дзвонить мені зараз, хоче переїхати сюди й бути зі мною,
і дитину, і бути дідусем. І що відбувається? Це.
Він світовий рекордсмен з божевільних бізнесів.
Люблю цю крамницю.
Постійно одне й те ж.
-Радіо було гарною ідеєю. -Радіо? Що?
Джордж завжди дзвонить мені в офіс,
бо ти не відповідаєш, коли він телефонує,
тож…
він купив його, щоб говорити з тобою по радіо.
Боже мій. Оце збіговисько.
Вони мали бути тут сто років тому.
Що вони там роблять?
Неймовірно.
Що відбувається?
Може, опустити решітку?
Так. Мабуть…
Мабуть, так буде краще.
-Згорів запобіжник. -Не можеш комусь заплатити, щоб поміг?
З моїми навичками все гаразд. Будівля стара. Я зараз повернуся.
Сподіваюся, ти готовий до дитячої вечірки.
О боже.
Ні! Хай йому грець!
Чорти б його вхопили! Увімкніть світло!
Джордже!
Вітаємо в «Хессдаленських НЛО-турах»…
Поверни ключ! Поверни!
Чорт забирай!
Що це?
Це…
закрита вугільна шахта.
-Що це за запах? Пахне дивно. -Це космічний корабель.
Ні, цього не може бути.
Сушарка. Велика сушарка.
Привіт. Пелле.
Привіт, Кучерявчику! Що відбувається? Можеш щось сказати?
Трясця, він нічого не скаже.
Стін?
Лайно.
Ні!
-Чорт забирай! -О боже!
-Бачив, куди він пішов? -Ні.
Яке дивне місце.
Ходімо туди.
Це клятий двигун.
Адуне, є двигун. Вони забрали двигун.
Ще одного.
-Ні! -Ні!
Чорт! Ні, нізащо!
У нас проблема.
Я ніколи не бачив, щоб двигун виробляв стільки енергії.
Цього замало. Усе ще замало. Візьмемо цього.
Ні! Я дістану вам більше!
Я можу дістати більше!
Матінко рідна. Гаразд.
Це мій двигун. Він мій, забирайте його.
Чим би ви тут не займалися, вам потрібна енергія, так?
Багато енергії. Подумайте. Невеличкий мислиннєвий експеримент.
Подумай, скільки енергії давав один двигун.
А якщо я скажу, що можу дістати вам десять таких?
Я можу дістати 20. У мене є флот. У вас буде стільки енергії,
що збожеволіти можна.
Вам лише треба,
радше за це ви могли б…
відпустити нас?
Чому ти думаєш, що я відпущу хоч один шкіряний мішок?
Слушна думка. Можемо й домовитися. Твої умови!
Якщо забереш їх, можеш мене відпустити?
-Що? -Кого їх?
Він показав на нас?
Гаразд, тепер я маю подзвонити своїм людям.
У вас є телефон абощо в його печері?
Мило.
-Труба з кнопками. -Дзвони. Дістань двигуни, або помреш.
Ага. Ясно.
Я готовий. Один, два…
Ні, чекай. У нього є план. Звісно, у нього є план.
-Дати їм померти й врятувати себе. -Ні, він викличе допомогу.
Вийми свою голову з дупи Каспера й підірви кілька прибульців.
Іду на рахунок три. Ти або зі мною, або ні.
-Чекай. -Вони про нас не знають.
Один, два, три!
Ви такі галасливі, хлопці.
Так, це… Тут людно.
Якого біса?
-З тобою все добре? -Ми прийшли вас врятувати.
Ми чули. Які ви добрі.
Себастьяне?
-О ні! -Ні!
Ні, не бери його! Прошу, не забирай його!
Будь ласка!
Прошу, не забирайте його!
-Адуне! -Себастьяне…
Ні!
Чорт…
Адуне.
З тобою все гаразд?
Треба було лишитися з Хьордіс.
Як він це робив?
-Хьордіс! -Не виходить!
Хьордіс!
Хьордіс! З тобою все гаразд?
Цього не може бути.
Хьордіс!
Ану! Трясця!
Гей!
Невідомий товар.
Хьордіс!
Я вам дещо скажу. У мене набряк ніг,
кислотний рефлюкс, мене нудило всю мою кляту вагітність,
а тепер у мене відійшли води.
Ану.
Алло?
Нічого. Гаразд.
Якби ми дістали лазерну зброю, то б очистили собі дорогу звідси.
Може, поквапимо їх.
Себе. Ти зі мною?
Я все спаскудив.
Ні, усе гаразд. Просто дістаньмо лазерну зброю.
Це моя провина.
Усе гаразд. Бо я знаю, що ти знаєш, що ми зробимо.
Міккелю, у мене нічого немає. Жодних планів, тактичних дій, нічого.
Озирнися!
Це кінець.
Усе скінчено. Ні.
Вибач.
Усе скінчено.
Я розумію, чому ти мене кинув.
Коли ми були дітьми.
Як ти й сказав. Я просто нереалізований вихователь дитячого садка.
Який незграбно бігає й
п'є слаші щодня.
Коли я почув, що ти одружуєшся і збираєшся…
Що ти знайшов собі жінку.
А потім це запрошення на твою парубоцьку вечірку…
Не знаю, я думав, що все
буде якось інакше.
Що я знову побачу свого найкращого друга.
Я… Ти просто зник.
Я був другим номер поруч із тобою.
Міккелю. Я завжди був «тим іншим».
-Бо ти був… -Так.
Я просто хотів…
щоб мене теж помічали.
Чорт, Себе. Я…
Якби ж ти тільки сказав.
У тебе досі сині сцяки?
Так.
Сині.
Трясця, я так сумую.
Я теж.
Біп-буп.
-Біп-буп. -Так. Не зупиняйся.
-Біп-буп. -Біп-буп.
-Ось так.
-Біп-буп. -Ще раз.
-Біп-буп. -Що відбувається?
-Біп-буп. -З тобою все добре? Ти здурів?
Біп-буп.
Агов…
Що там? Я бачу план?
У тебе є план?
Можливо.
-Агов, Каспере! -Я трохи зайнятий, Стояку.
Я думав про те, що ти сказав у пабі. Про двигун.
Ні, мені треба з ним поговорити.
Так. Дуже дякую.
Добре, дякую.
Ти ж казав, що цей двигун унікальний.
Замовкни. Це може лишитися між нами?
Якщо ти про це мовчатимеш,
я тебе звільню.
Я скажу, що ти маєш полагодити двигун
абощо, а потім зімпровізую.
-Не знаю! -Треба врятувати інших також.
-Серйозно? -Так.
Буде досить важко витягти мене з тобою.
Гаразд? Я просто… Це…
Гей. Твій маленький хедж-фонд.
Що то було… Знаєш що, можеш працювати на мене.
Міг би? Працювати на мене?
-Ти серйозно? -Так.
Кєллендське рагу потребує більше смаку, а зараз ти чистий сірача,
на мою думку.
Стояку. Ти згоден?
-Звучить дуже добре. -Чудово. Тоді рибка в сітці.
-Є невеличка проблема. -Ми її владнаємо.
Бо я обожнюю цукрову вату.
Що ти щойно зробив?
-Якого… -…біса?
Володарю!
Ми повертаємося додому.
О господи!
-Що нам робити? -Потрібен максимум.
-Ти казав не натискати. -Знаю.
-Зможеш це зробити? -Не знаю.
Спробуймо. Я принесу жилети.
-Я відволічу його. -Так, добре! Ні, трясця…
-Туди. -Так. Ага.
Гей! Флаббере!
Зелений, слизький виродку!
От лайно! Чорт! Ми можемо про це не говорити?
Кляте лайно! Ти малий виродок!
Трясця!
Це теж важке, чорт забирай?
Себе! Натисни кнопку!
Натисни її, Себе!
Вона не працює!
Кіллстрік…
Дев'ять, вісім, сім, шість, п'ять, чотири,
три, два, один…
На максимум!
Міккелю…
Чорт, з тобою все гаразд? Гаразд! Боже мій.
Чому ти не заплющив очі?
-Дітям це не підійде. -Згоден.
-Що це було? -Треба вибиратися звідси.
Геть з дороги, ти жирна…
глибо.
Адуне?
Забирайтеся! Біжіть!
Чекай! Адун!
Адун, ходи!
-Треба його затримати. -Ні! Ходи!
-Вимітайтеся! -Ні…
Тікайте!
Трясця!
-Що це було, Себе? -Уперед!
Не працює.
Зосередься. Гаразд.
Стояку?
Це ж ти, так? Здається, я тебе чув.
Не жартуй зі мною. Інакше нічого не буде.
Ні!
Тату?
Хочеш відвезти мене до пологового?
-Не метушися. -Звісно.
Ви йдіть. Я… Я залишуся тут і трохи приберу.
-Пелле, з тобою усе гаразд? -Що сталося?
Вогні просто…
Піднялися на космічний корабель. На кораблі…
Туди.
І… впали.
-Це кінець? -Боже, сподіваюся.
ЧЕРЕЗ ТРИ МІСЯЦІ
-Ти готова? -Готова.
-Буде дуже напружено. -Люблю напругу.
Добре.
Ти праворуч, я ліворуч?
ЖОЗЕФІН І СЕБАСТЬЯН ДЯКУЄМО, ЩО СВЯТКУЄТЕ З НАМИ
Гаразд, хлопці. Найважливіше — це командна робота.
Не треба там геройствувати абощо.
Пам'ятайте. Разом ви зможете все.
Гаразд! І складіть план.
Так. Добре навчити їх раніше.
-Так. Дехто ніколи не вчиться. -Ні.
Непоганий початок для бізнесу, навіть якщо я твій перший клієнт.
Це підлягає оподаткуванню?
Можна я спершу одружуся? А в понеділок займемося лазертагом?
-Партнере. -Партнере.
Хлопці… Привіт!
-Це так весело! -Справді?
-Так! -Дуже весело.
Не знав, що на весіллях буває лазерна зброя.
Мені ніхто не казав. Щодня в тебе чомусь учусь.
-Я поцілив маленькому хлопчику в око. -Ні…
-Не знаю… -Ні.
Що ж? Гадаєте, Адунові сподобалося б?
Звісно.
За Адуна?
За Адуна.
-За Адуна. -Будьмо.
Але, хлопці…
дехто там патякає, що вони найкраща команда з лазертагу на весіллі.
-Що? -Гаразд…
-То… -Ми цього не допустимо.
Ні, ми цього не допустимо.
Піф-паф?
І тю-тю?
Уперед.
Адуне?
Те, що люди говорили про прибульців у Хессдалені
було правдою.
Ми на борту космічного корабля на шляху до їхньої рідної планети.
Ти знаєш, котра година?
Тиха.
Тобто ми не будемо спати…
Типу… Радше вбивати час.
Що ми… Убивати час. Тобто…
Переклад субтитрів: Людмила Речич