Downloaded from YTS.MX
Diomedes!
Official YIFY movies site: YTS.MX
Existují ženy krásnější.
Existují ženy mocnější.
Tobě však není žádná rovna. Jsi moje královna.
S hudbou jsem se narodil, nosím si ji všude. Jde o kulturní a morální závazek
k mé zemi skrze folklór.
Jako královna nejsi nikdy pozadu. Bez země či pokladů.
Naučila jsi mě žít, to je všechno.
Lituju svýho promarněnýho života, ženo…
Chodi na nás dvakrát tolik lidí. Stále více lidí se seznamuje
s lidovou hudbou vallenato, která se zpívá duší a dělá se duší.
Tohle jsou moji fanoušci!
Bůh vám všem žehnej!
DOKUMENT NETFLIX
Moji fanoušci jsou šílený jako já. Jsou to dobří lidé.
Hudební fenomén Diomeda Díaze je stejně složitý jako jeho život.
Je jedním z nejprodávanějších kolumbijských hudebníků.
Před 20 lety by si na jeho budoucnost nikdo nevsadil.
- Udělal píseň z čehokoli, co se mu stalo. - Psal totiž o svých zkušenostech.
Chápejte, to je prostě vallenato.
Diomedes byl génius. Byl vážně chytrý, ale museli jste se o něj nonstop starat.
S Diomedem Díazem jsme asi 30 let užívali drogy.
Proč? Protože Diomedes byl pořádnej pařmen.
- Jakou cenu mají Diomedova ústa? - Včetně polibků a tak dále…
opravdu hodně vysokou.
Na peníze si nemůžu stěžovat. Je to zábava. A druhá polovička žen.
Myslím peníze.
Krásně zpívá, takže musí mít i dobré srdce. Byl to krásný člověk.
Nemám to zapsaný.
Povím vám, pánové drazí,
svůj životopis už od dětství.
Je to krásná věc. Vždycky jsem byl vážně láskyplný
a nesmírně si vážil žen. Nikdy jsem si s nima nezahrával.
Vedl jsem jeho fanklub.
Jsem kmotrem asi 51 z nich.
Všichni mi říkají: „Jaimito, jsi kmotr.“
Ano, pane!
Trápilo vás někdy svědomí kvůli tomu, že jste ublížil fanouškovi?
- Pamatujete si něco takového? - Jistě.
Není nic nebezpečnějšího než uražený fanda. To je jasné jako facka.
Doris Adriana…
byla naše kamarádka. Celé naší skupiny. Vídal jsem ji ve studiích.
Přišla ke mně a snažila se dostat blíž k Diomedovi.
- Další fanynka. - Jedna z mnoha.
Moji fanoušci! Jste moji a nikdo mi vás nemůže vzít!
Diomedes mi pověděl: „S Doris Adrianou budou pak potíže. Ale neřeš to.“
Já na to: „Kámo, buď opatrnej.“
Špatné okamžiky chcete ze svého života vymazat.
Navzdory podivným okolnostem okolo smrti kamarádky Diomeda Díaze,
které se týkají zpěváka, Díaz dnes ve Valleduparu křtí
své nové album s názvem Mi biografía.
Z celého svého srdce chci říct celé Kolumbii a všem svým fanouškům,
že mi bylo potěšením tuhle desku natočit. Její poselství je láska a mír pro všechny.
Hráli jsme dál jako normálně.
Ale spojili ho s tím.
Diomedes Díaz je už pět měsíců na útěku před zákonem.
Zmizel v srpnu a nikdo neví, kde se teď nachází.
Stále trváte na jeho obvinění?
V současnosti stále považujeme pana Diomeda Díaze za viníka.
Jak to vysvětlíte, když vaše setra zemřela na předávkování?
Je to prosté. Byla zavražděna.
Chtěli tátu zavřít do vězení.
Chtěli, aby byl za mřížemi.
Můj otec se zachránil tím, že utekl.
Bylo to kritické období. Diomedes byl úplně sám.
To se mnou brečel. „Ne, tati, neboj. Tohle je zkouška, kterou ti Bůh sesílá,
aby se z tebe stal ještě lepší člověk, než jakým jsi.
Věříme ti a věříme, že jsi nevinný, tati.“
DĚTI JSOU S TEBOU, DIOMEDE
Vidíš to, cítíš to, Diomedes je nevinný!
V hudebním světě nemluví nikdo o ničem jiném.
My, fanoušci, jsme ho přivítali, abychom mu dali najevo podporu.
Aby věděl, že není sám, ačkoli lidi v hlavním městě
nechápali, jak můžeme podporovat vraha. Protože byl náš zpěvák,
náš idol. A idol je slovo vyhrazené Bohu.
VĚŘÍME, ŽE JSI NEVINNÝ
V prvním Diomedově rozhovoru po smrti Doris Adriany Niñové
všechny ujišťuje, že Adriana opustila jeho ložnici živá.
Nevím, co se děje za dveřmi mé ložnice.
Kdybych o čemkoli věděl, nedovolil bych, aby se to stalo.
Jasné? Kdyby to byl případ té dívky, budiž jí země lehká,
kdyby přede mnou měla záchvat, hned bych jí pomohl.
A sám bych ji odvezl do nemocnice. Já. Takový totiž Diomedes Díaz je.
Měli to naplánované tak dobře…
Mohlo jít o dokonalý zločin.
Chtěli prostě ukončit Diomeda Díaze.
VALLENATO LEGEND PARK, VALLEDUPAR
Ano, měli jsme obavy.
Nebyl to ten samý Diomedes jako dřív.
Muž, kterého jsem poznal…
byl velice skromný.
A naprosto upřímný.
Byl to muž, který žil pro sebe a svou rodinu.
Tu ránu si navždy nosím v duši. Nikdy se nezahojí.
Nevyhnutelně mě poznamenal bezmezný žal.
Rád bych daleko odletěl a směr neznal.
Diomedes byl rolník…
a Bůh… ho obdařil milostí.
Pamatuju si, že když mu bylo pět nebo šest, jezdilo sem hodně hráčů na akordeon.
Myslím, že je to prostředím.
Každá vesnice, město a národ má rozdílné tradice.
Tady se to melodiemi jenom hemží. Napíšeš verš a děti ti napíšou další.
Tam se jeho hudební bohatství ještě zvětšovalo. Od doby, co byl kluk.
Začal jsem analyzovat, jak začít píseň v žánru vallenato.
A už jsem pochopil, že člověk se musí narodit se silným citem…
Diomeda jsem poznal u nás doma. Vstoupil do domu, sedl si a začal zpívat.
Táta okamžitě vběhl do pokoje. Zeptal se ho: „Synku, kdo jsou tví rodiče?“
Odpověděl mu a táta na to: „No samozřejmě!“ A objal ho.
„Proto zpíváš tak nádherně! Jasně!“
Když jsem sám, častokrát…
Zdědil to po svém dědečkovi.
Ten patřil mezi takzvané juglares, kejklíře.
Podle různých zeměpisných oblastí země máme
různé druhy hudby. V severní Kolumbii máme královnu hudby,
což je žánr cumbia. Vallenato je folklórní hudba,
která si pro svou dlouhou tradici zasluhuje ten největší respekt.
Existovala již v době příchodu Kryštofa Kolumba.
Je příbuzná žánru cumbia. Mají tytéž kořeny.
Pak se zjevil akordeon, přidal se k tomu, co tu už bylo a obohatil to.
Pánové, přišel jsem vám říct, že je v savaně nové kouzlo.
Tato místa jsou před námi, už korunovala svou bohyni.
Říkám jim dynastie, protože převládají od 19. století až dodnes.
Jedním z nich je klan Maestrů. Mohl bych půl hodiny vyjmenovávat
jména hudebníků, skladatelů, hráčů na akordeon a textařů z dynastie Maestrů,
do které patřil i Diomedes. Diomedova kariéra tedy nevznikla náhodou.
Mám minulost smutnou,
jsem pronásledovaný minulostí temnou.
Našel jsem světlo, co by osvítilo mou duši,
když jsem spatřil tvoje oči.
Kdykoli na párty
dorazil Diomedes, narušil ji.
„Právě sem dorazil křikloun.“
Byl spíš básník. Například…
Tenhle verš vám zazpívám, svému krku odpočinout nedám.
Co říká Freddy Peralta, to ani štěstím nevím.
Byl úžasný autor veršů.
Měl tu zůstat a zpívat pro nás, aniž by ho kdokoli znal.
Do Valleduparu dorazil s dírami v botách. Byl to skutečný rolník.
Valledupar je považován za hlavní město hudby vallenato.
A opět ve Valleduparu.
Pes s kočkou na piáno a housle hráli,
krysa a dcera dikobraza spolu tancovali.
Hej, Romeo, ty starej lenochu!
Nejpopulárnější tehdy bylo Rádio Guatapurí. A podle mě pořád je.
Dorazil mladý muž. „Ty jsi Diomedes?“ „Jo, právě jsem nahrál album.“
A tak mu dali kolo. „Vezmi si ho, abys mohl doručovat poštu.“
Ještě nikdy na kole nejel. Tak si na něm vyjel a nechal ho na ulici.
Pracoval jsem na nohou, byl jsem zpocenej, ale všechno je možný.
Získal jsem lásku všech ve Valleduparu, všech profesionálů v rádiu,
kteří jsou dnes moji kamarádi. Ale dělal jsem to jen, aby hráli moje album.
Nový hlas na Rádiu Guatapurí.
Rafael Orozco zpívá hit „Cariñito de mi vida,“
který napsal Diomedes Díaz.
V zimě jsou všechny hory
přikryté mraky, slunci navzdory.
A savany začínají zelenat…
Zavolal jsem mu a představil se: „Diomede, jsem Emilio Oviedo.
Sbírám písničky, protože budu nahrávat s Rafaelem Orozcem.“
„Bože, nemůžu vám dostatečně poděkovat. Chci se proslavit.
Nahrál jsem několik skladeb, ale ještě se neujaly. Mám krásné písně.
Dám vám, co budete chtít.“ A já na to: „Fajn.“ „Jedna je ‚Cariñito de mi vida‘.“
„Bezva. Tak si ji poslechneme.“
NEJVĚTŠÍ HITY
Brzy ráno vidím svítání. A slunce se opět teplem ohání.
Když jsem mu řekl: „Diomede, nahrajeme tvůj song,“ byl štěstím bez sebe.
„To je suprový, kámo!“
Zavolal na Rafu: „Rafo, pojď sem. Všem představíme tady Diomeda.
Řekni: ‚Diomedes Díaz, Šéf La Junty.‘“ A ta přezdívka mu zůstala.
Šéf La Junty, Diomedes Díaz.
Zanedlouho měl smlouvu s El Debe Lópezem a šli do studia CBS.
Na tom nahrávání v CBS jsem byl. Dnes je to Sony Music.
Nahrál tři písně, ze všech se staly hity.
To bylo šílené.
Zpívám to svou duší,
pro tu brunetku, co mě mučí.
Z toho hnědého okna ven kouká,
kde moje milovaná spinká.
Tu píseň jsem napsal pro svou ženu Patrícii. „La ventana marroncita.“
- Jednou na mě do takového okna stříleli. - Proč?
Protože jsem ji miloval. Ale nikdo Diomedovi Díazovi nevěřil.
Tehdy začala jeho kariéra.
Dal se dohromady s Colachou Mendozou a měli obrovský úspěch.
Diomedes začal šířit hudební styl vallenato po celé zemi.
A jeho nahrávací společnost také zahajuje velkou propagační kampaň
pro písně, které právě nahrál.
A pozor na tuhle parodii, co vám zazpívám.
Všechna moje dřina je pro tebe.
To ty jsi v právu, všechno je pro tebe.
Všechno v mojí hrudi je pro tebe.
Láska je nejlepší a je pro tebe.
S Colachem to byla velmi tradiční skupina.
Diomedes mi pověděl: „Chci do skupiny přidat někoho komerčnějšího
a líbí se mi ta píseň od Cochy ‚Sangre nueva‘.“
Ta gesta, ty pozdravy, všechno, co Diomedes řekl, bylo komerční.
Existovali lepší zpěváci.
Jako Rafael Orozco, který měl lepší hlas.
Tehdy byli velcí konkurenti. Na jevišti spolu vypadali jako nepřátelé.
Mohli si navzájem říct, jak se mají rádi, ale panovala mezi nimi hudební řevnivost.
- Diomedes byl víc spojený s lidmi. - Byl venkovštější.
Chyběly mu zuby, měl povislé oko, neměl žádné vzdělání, ani kulturní.
Všechno hrálo proti němu.
Ostatní byli techničtější a měli lepší oblečení.
Měli jiný vzhled než Diomedes.
Přestaň s tím, tvůj vztek to nezlepší.
Miluju tě celou svou duší.
To byla jejich výhoda oproti nám.
Tvrdě dřel a neustále zkoušel.
Dával tomu vše, a tak se mu podařilo stát se velmi originálním zpěvákem.
Dokázal nejlépe navázat kontakt s publikem.
Vyjadřoval, co cítil, a to se lidem líbilo.
- Na jevišti se proměnil v někoho jiného. - Byl zcela unikátní.
S Cochou nahráli tři alba, ale pak přišel čas na změnu.
„Koho hledáme?“ Řekl jsem mu: „Juancho Rois právě odešel od Jorge Oñateho. Jeho.“
PODPORUJEME JUANCHO ROISE NA FESTIVALU VALLENATO
Juancho Rois. Výjimečný hudebník.
Juancho Rois je umělec.
Občas je s akordeonem na druhé straně a já tady. Tak mu dám signál.
Pro píseň „La Chinita“ udělám tohle.
Komunikujeme signály.
Pro píseň „La Palomita Volantona“ udělá tohle…
Pro „Guapa“ tohle…
„La Palomita Volantona.“ A například „El Besito“.
Když myslí…
například „Lluvia de verano“, ukáže mi tenhle signál. Chápete?
Všechny bolesti a utrpení zmizely.
Tak rychle jako hurikán mě opustily.
A veškerý zármutek ze srdce vyhnaly.
Bolesti a utrpení skončily,
ani vzpomínky po nich nezbyly.
Jedině jako jarní déšt by se vrátily.
Zpívám, směju se, sním
a vesele si živořím.
Tehdy začala Diomedova úžasná éra.
Stal se z něj idol.
A pro lidi byl Diomedes ten nejlepší.
Kamkoli přišel, davy šílely.
Diomedes!
Proč bys mi něco vyčítala?
Když jsem měl žízeň, vždy jsi ji uhasila.
Nepamatuješ, jak jsem umřít chtěl,
když už jsem tvé sladké polibky neměl?
Ale jakmile jsi odešla…
Když Diomedes vystoupil na jeviště, bylo to šílené.
Děti, dospělí, ženy, muži,
všichni z Diomeda šíleli. Všichni na něj zírali s otevřenou pusou. Takové to bylo.
Fantastický úspěch. Ty písně byly hity v rádiu a prodávaly desky.
A v Sony toho logicky využili
a udělali z něj toho nejdůležitějšího umělce v Kolumbii.
Hej! Jsem Kolumbijec, jsem to ale šťastnej!
Jsem na to pyšnej!
Jsem Kolumbijec! Juancho!
MS SVĚTA 1994
Uvedení písně s Diomedem Díazem během Mistrovství světa ve fotbale.
Tak se Diomedes Díaz proslavil v celé Kolumbii.
Kolumbie hrála skvěle!
Věci od Diomeda byly celý jeho život bestsellery.
Kdykoli vydal nové album, jenom se po něm zaprášilo.
Vědělo se, že Diomedes vydá 26. května, na svoje narozeniny, svoje nové album.
Ševci, pouliční prodavači, všichni si šetřili peníze
a čekali, až vyjde Diomedovo album, aby si ho mohli koupit.
Když vyšla deska, už se prodávaly kazety. Ty měly pochopitelně příšernou kvalitu.
Pirátské reprodukování byl obrovský byznys, který ovládala silná mafie.
Hudební událost roku, Šéf La Junty. Otec všech zpěváků.
Pro publikum vallenata byl Bohem.
Děkuju vám! Díky, přátelé!
Diomedes byl vskutku originální umělec. Byl sám sebou.
Měl všechny předpoklady pro to, aby se stal superhvězdou.
S radostí!
Diomedes udělal kvalitativní skok
a přenesl vallenato do všech koutů země a přímo se spojil s lidmi.
Takový pocit jsem měl při svém posledním vystoupení v prezidentské kampani.
Zopakuji úspěch kolumbijského týmu!
Dáme pět gólů do sítě kolumbijské chudoby!
Když na karibském pobřeží Kolumbie
neumíte zpívat vallenato, nemáte žádnou politickou šanci.
Tehdy dorazil Diomedes.
Řekl jsem mu: „Diomede, máš zpoždění. Lidi jsou smutní.“
Odpověděl: „Podívejte, Sampere, jestli nevylezete na to pódium,
seberu vám těch 60 000 hlasů, které tam na nás čekají.
Tak tam jděte, pokud o ně nechcete přijít.“
Potlesk!
Krása vallenata!
Radost lidí z Barranquilly!
Můj kamarád mohl být úspěšnější. Mnohem úspěšnější.
Ale byl to naprosto nesobecký člověk. Peníze pro něj nic neznamenaly.
Přijel s balíkem peněz a všechny je rozdal.
Proto je teď Diomedes chudý boháč. Proč? Protože všechno rozdal.
Dával peníze všem. Můj kamarád teď utrácí zhruba milion pesos denně.
A tehdy to skutečně začalo.
Tehdy začal být můj otec skutečně bohatý.
Čtyřnásobně platinové album díky prodeji vašeho alba Titulo de Amor.
Byl prvním kolumbijským zpěvákem, který vydělal milion dolarů za koncert.
K nám domů chodily pytle peněz. Kufry plné peněz.
- Ještě to bolí? - Není to přilepené.
Nic, nebo vše. A je to.
Diomede, jak vás napadlo dát si na zub diamant?
Tenhle nápad mám už dlouho. Vlastně od dětství.
Ale nechci se tím chlubit. Chci, aby můj hlas zářil
a můj zpěv zářil spolu s tím diamantem. K čemu jsou mi všechny ty peníze v bance?
Je lepší je mít v puse. Tak jsem si je vydělal. A moji fanoušci je můžou vidět.
Cítím se šťastný. A navíc mě teď přestaly bolet zuby.
Mé tělo zdobí pramen vlasů.
Mou duši zdobí pramen vlasů.
Podívejte se na moje první šediny.
Začínám být starý, to jsou tedy noviny.
Vím, že až mě Rafael Santos uvidí,
můj jinoch to svojí mámě poví.
„Podívej, táta má šediny.“
Nevím, jestli tomu uvěří.
Když se proslavil,
Diomedes byl typem člověka, o kterého se zajímali narkobaroni.
Kdyby se mu zachtělo, mohl vlastnit polovinu Kolumbie, jak se běžně říká,
protože mafie mu nabízela milióny a milióny.
Přímo přede mnou. Protože na něj byli pyšní.
A proč o něj měli zájem? Protože byl populární.
Diomedes si získal jejich pozornost, jelikož byl perfektním hostem na mejdan.
Kdyby je odmítl, moc dlouho by už nežil.
Hráli jsme na druhé svatbě Miguela Rodrígueze Orejuely v Cali.
Začal zpívat a nevěsta ho přijde požádat o píseň „El Santo Cachón“.
Zakřičel: „Ne, takovou hudbu já nezpívám! Moje hudba je jiná.“
Odjeli jsme v půl osmé ráno.
Vyřiďte právníkovi Martínezovi Zuletovi a té slečně Gladys, že jdu okolo.
V říjnu jsem nedorazil na mejdan, ale teď v listopadu jim radost udělám.
Nepříjemné na tom byly zásahy narkobaronů do hudby.
A vallenato proti tomu nebylo imunní.
Od narkobaronů dorazila obří suma peněz napřed do La Guajiry.
Často jsme tam hrávali, Diomedes to tam miloval.
Diomedes, a nejen Diomedes, ale celá jeho generace vyrůstala právě v této době.
Tehdy začínala éra narkomafie a narkoterorismu.
Jednou z hlavních postav byl Escobar.
- Moje peníze nejsou z obchodu s drogami. - Odkud pochází?
V Antioquii všichni ví o mých investicích do průmyslu, chovu dobytka a stavebnictví.
Drogové kartely měly spoustu času, aby si vládly, jak se jim zlíbí.
SAMPER PREZIDENTEM; KONEC NEZAMĚSTNANOSTI
Calijský kartel přispěl na kampaň Ernesta Sampera částkou několika milionů dolarů.
Pronikli už úplně do všeho. Do ekonomie, fotbalu,
politiky… Obchod s drogami pronikl do veškerého legálního podnikání.
Také si vytvořili vlastní kulturu, kulturu obchodníků s drogami.
Důvěřovali jsme jim a dobře nám platili.
Jednou jsme měli mít koncert. Než jsme začali, dorazil Diomedes.
„Kamaráde, od bratránků
jsem dostal prášek, po kterým jsou lidi míň unavený.
Neopiješ se tím ani nic podobnýho. Dáme si ho!“
Já na to: „Tak jo.“ Zbavilo mě to všech bolestí, které jsem měl.
A Diomedes mi povídá: „Kámo, to mrkáš, jak to funguje, co?“
Od té doby jsme začali brát kokain.
Pořad Mundo costeño bude hned pokračovat.
Poprvé v historii jsem ve Spojených státech
s jedním z našich skvělých hudebníků ze severního pobřeží Kolumbie.
Do USA se dostal hlavní branou. A to v New Yorku, jako bohové.
Vydali jsme se na měsíc a půl dlouhé turné po Spojených státech.
Jsem švorc!
- Dáš mi dva doláče? - Padesát centů.
Nezhoršuj to, už jsi byl dost poníženej. Vítěz jsem tady jenom já!
Bylo to turné plné radosti, utrácení,
drog a mnoha dalších věcí.
Hráli jsme na mnoha místech,
především v Madison Square Garden na Manhattanu.
A hned ve středu jsme museli hrát v Maracaibu pro nějaké narkobarony.
Jeli jsme tam a Diomedes pařil. A nebyl schopný dorazit na ten koncert.
Tak moment.
Našeho pilota hledala DEA a měl propadlý pilotní průkaz.
A to byla předzvěst toho, co přišlo.
Asi v polovině cesty se letadlo začala otřásat.
Pak jsem byl přesvědčený o tom, že se nám něco stane.
Zažádali o přistání na letišti El Tigre. A žádná odpověď.
Levé křídlo zasáhlo elektrickou věž.
Letadlo spadlo čumákem napřed a rozlomilo se vejpůl.
Juancho umřel v nemocnici.
Nemohla to být krutější ironie. Měsíc a pět dní před svou tragickou smrtí
zažil Juancho Rois ten nejdůležitější okamžik svého života.
Vzal si Jenny Dereixovou v kostele svatého apoštola Pavla v Monteríi.
V klubu Montería se setkal s přítelem, který byl na vrcholu světa.
Diomedem Díazem.
Hodně ho to zasáhlo. Diomedes se pokusil svůj smutek utopit v alkoholu.
Nemůžu tomu uvěřit. Tohle není fér.
Ze všech věcí, které mu říkám, je podle mě nejdůležitější to, aby se o sebe staral
a věděl, kým doopravdy je.
Táta se stal tak populárním, že už na sebe neměl čas.
Neodpočíval. Pracoval čtvrtky, pátky, soboty, neděle.
I pondělky, pokud byl zrovna svátek.
Táta tak jednu dobu vůbec nebyl doma.
Říkával mi: „Jaimito, probuď mě, dostaň mě z postele.“
Musel jsem ho začít probouzet tři hodiny předem, odmítal totiž vždycky vstát.
Dorazil pozdě na ten mejdan.
Ovládla ho jeho neřest.
- Koks. - Kokainová pasta a kokain.
Zpívejte!
V očích světa, a všichni to věděli, nebyl zrovna nejdisciplinovanější.
Kdykoli Diomedes Díaz vydal desku,
byli vzadu lidé, jeho společníci na mejdan. Chtěli s ním ten den být,
pít rum a pořádně pařit.
A žárlivci, když mrknu na vaši holku, nezlobte se. Je to jen gesto.
Lidi začali… Zničili naprosto všechno. Okna, flašky…
Naprostý chaos.
Bolí mě to říct, ale jedné noci ve Valencii
nás navždy opustil Juancho Rois.
Hej! Chovejte se slušně!
Varuju přítomné pány, co se rvou,
že mejdan bez rvačky není mejdan. Ale nenechte se moc unýst.
A pamatujte si, že Kristovi je 1997 let.
Povím vám, že jakmile vyzkoušíte kokainovou pastu a zachutná vám,
stáhne vás…
do naprosté záhuby.
Kokainová pasta byla módní. Každý ji chtěl zkusit a vědět, jaké to je.
Ale Diomedovou slabostí byly ženy.
Jednou mi povídá: „Kámo, spočítáme, kolik mám celkem děcek.“
„Jo, a tamto dítě, cos měl tamhle, že jo?“ „Napiš ho.“
„A pamatuješ si tamto?“ Počítali jsme a počítali, až jsme napočítali 35 dětí.
Myslím, že jich měl tak 70.
Ať se vydal kamkoli, měl šíleně moc ženskejch.
Nikdy jsem neviděl nikoho, koho by ženy tak moc vyhledávaly.
Nebyla to jeho chyba. Kdybyste šli spát do hotelu v pět ráno
a tam na vás čekalo deset žen… Nejezdil na druhé straně silnice a nebránil se tomu.
Když mu volala nějaká přítelkyně: „Mámě nic neříkej, nebo budeme mít oba průser.“
Tvrdil, že o ženy je třeba se starat, že jsme se z žen narodili.
Říkával: „To ony uklízejí a vaří.
Tak jak je můžeme nemilovat?“
Psal pro ně písně. Miloval je tak moc, že jim dával děti.
Až jednoho dne dorazil Diomedes a já ho představil velmi mladé slečně.
Poprvé jsem ho spatřila. Páni.
Tak vysoký. Byl oblečený v černém a měl šálu.
Měl chůzi jako voják, s vypnutou hrudí, a vypadal přímo božsky.
Zeptal se mě, co bych si přála, co jsem nedostala ke svým 15. narozeninám.
Odpověděla jsem…
náhrdelník. Asi za hodinu donesl náhrdelník se dvěma holubičkami.
Zeptal se mě: „Víš, co to znamená?“ Já: „Ne.“
„To znamená, že už se nikdy nerozdělíme a že budeš moje žena.“
Ví, že blouzním. Z lásky, o kterou žadoním.
Tere, budeme manželé,
už mnou neopovrhuj déle.
Ten vztah začal být docela děsivý.
Všude okolo něj byly ženy, ale když byl v Bogotě, byl se mnou.
Další, co znala Diomeda. Doris.
Doris Adriana nebyla nikdy moje kamarádka. Měl opravdu hodně fanoušků.
Viděl jsem ji dvakrát, třikrát. Samozřejmě jsem věděl, o koho jde.
Jen další fanynka, ke které měl sentimentální pouto.
Setkal jsem se s ní na několika večírcích. Můj vztah s ní nebyl oficiální.
Byla to jen příležitost, jako mnoho jiných.
Sice mě vyhledávají, ale jsem taky dareba.
Když poznala Diomeda,
myslím, že jí bylo okolo 24 let.
Mám za to, že se poznali na koncertě.
Diomedes si ji všimnul a okouzlila ho.
Poslal bodyguarda, aby získal její telefonní číslo.
Nemůžu s jistotou říct,
jestli se jí pokusil někdy zneužít. To jsem nikdy nezjistil.
Má sestra mi pouze řekla, že v jednu chvíli se choval velice nepříjemně.
Tak moc, že mě požádala, abych změnil číslo pevné linky.
Tím ukončila Diomedovo obtěžování.
Volával jí v každou noční hodinu, dokonce i během svítání.
Bohužel až do 14. května
do 22:00, kdy jsem byl doma. Zazvonil telefon.
ČTRNÁCTÉHO KVĚTNA 1997
Ten den jsem relaxoval v hotelu.
Iván Zuleta se mě zeptal: „Castillo, nejdeš na párty?“
Ptám se: „A na jakou?“ „Diomedes u sebe v bytě pořádá párty.“
A já: „Nikdo mi nic neřekl.“
Měl pět bodyguardů, kteří s ním byli vždy, když přišel nahrávat.
Začali popíjet.
Diomedes, Luz Consuelo a její kamarádka, co žila v Soache.
Když jsem odešel z domu,
několik lidí volalo na pevnou linku. Jeden z nich byl Diomedes…
Že vyslal svoje bodyguardy. Opustila jeho byt celá vyděšená.
Ve svojí ložnici nechala napsanou adresu místa, kam šla,
a taky svou občanku,
To nikdy předtím neudělala. Jako by mi chtěla říct:
„Jestli se mi něco stane, hledej mě tady.“
Bylo mezi půl desátou a desátou, kdy se pro ni vypravil můj kolega Oswaldo.
Spal jsem. Po příjezdu oznámil: „Přivezl jsem sem tu holku.“ Už mu skončila směna.
„Čus.“ Já na to: „Počkej chvíli.“ Vždycky jsme si říkali, co je nového.
Byli tam Luz Consuelo, Diomedes a jeho asistenti.
Vzhůru už byli jenom Diomedes a Luz.
Pili spolu ve druhém patře alkohol.
Šla k němu do pokoje jako všechny ostatní.
„Hej, Diomede!“ Zaklepali jsme. „Dorazila Diana, Marta…“ A tak prostě.
Ale nebylo to žádné setkání, žádný mejdan…
Ne, byl tam jenom magnetofon.
Budu k vám upřímná. Nepamatuju si data. Nepamatuju si, co kdo řekl.
Chci zapomenout.
Svět se na mě opět sesype, protože to byl pro tři rodiny
tak zlý a bolestný okamžik. A to už nechci znovu zažít.
Neutíkám od té situace, chráním se, na což mám podle mého plné právo.
Chráním své tři děti, z nichž jsou dvě ženy.
Den nato mě překvapilo, že matka pláče.
Doris Adriana totiž nepřišla domů.
Takže jsem kontaktoval úřady. Konkrétně okresní státní zastupitelství.
Mluvil jsem s vyšetřovatelem, který mi řekl, že nemůže zahájit vyšetřování,
protože ještě neuplynulo 72 hodin.
Začali jsme ji hledat v klubech a v nemocnicích. Vylepili jsme plakáty,
mluvili s jejími takzvanými kamarády. Bohužel jsme se nikdy nedočkali odpovědi.
Nepamatuju si, jestli to bylo 25 dní.
Bylo to čiré zoufalství.
Tehdy jsem napřed šel
do pořadu Historias secretas na stanici RCN.
TAJNÉ PŘÍBĚHY
Řekli mi, že to bude živé vysílání. Dorazil jsem tam, ale bál jsem se.
Dobrý den. Jménem redakce a investigativních týmů…
Wilson Núñez zahájí pořad a já pak začnu vysvětlovat situaci.
Nechceme z nikoho tahat peníze ani nechceme nikomu ublížit.
Pouze chceme najít moji sestru.
Wilson Núñez prohlásil, že se mu nepodařilo kontaktovat protistranu.
To znamenalo, že Diomedes tehdy nechtěl ukázat svou tvář.
Jakmile 10. června 1997 skončilo vysílání pořadu Historias secretas
o zmizení Doris Adriany Niñové, začaly přicházet nejrůznější telefonáty.
Volala nám nějaká žena s tím, že v Tunji pohřbili dívku, která byla podobná Doris.
Myslím, že ta žena do toho byla nějak zapletená nebo něco věděla,
protože nám odfaxovala první stránku novin
s nadpisem: „Slečna Sandra zemřela.“ Takový tam byl nadpis.
Vím, že jsme vyrazili časně ráno.
Je to venkovská oblast.
Po příjezdu jsme se začali vyptávat.
Měli jsme štěstí, že jsme mohli mluvit s rolníky, kteří viděli, co se stalo.
Byli jsme asi dva bloky daleko,
když jsme si najednou všimli podezřelého auta.
Viděli jsme nějakého chlapa, jak něco zahodil.
Zapálil si cigaretu, chvíli kouřil, nastoupil do auta a odjel.
Mysleli jsme si, že šlo o pytel odpadků. Jak jsme mohli vědět, o co jde?
S kolegou jsme to šli ověřit. Šli jsme se tam podívat.
A k našemu překvapení jsme našli mrtvou ženu.
Spodní prádlo měla tady.
Ten muž, co ji tady pohodil, neměl žádný stud, abych to řekl slušně.
Přijeli vyšetřovatelé z CTI a odvezli ji. Asi za půl hodiny dorazily nějaké ženy,
co ječely: „Zabili La Monu! Sandru!“ Samozřejmě šlo o sexuální pracovnici.
Ta smrt La Mony nás zaujala.
A tak se to stalo.
Byla to vážná věc.
To odpoledne jsem měla schůzku s prokurátorem.
A přesně ten den jsme dostali fotku
z odvozu mrtvoly, která pak vyšla v novinách.
Mohla jsem nahlédnout do spisu. Říkám jim: „Podívejte, ta osoba, co tu máte,
jejíž případ jste už uzavřeli, je táž osoba, kterou tady mám já.“
A vytáhla jsem Dorisinu občanku.
Jinými slovy, jakmile jsem ji vytáhla, už měli tisíc kopií.
Řekli mi: „Překazila jste nám celé vyšetřování.“
Zavolali mi.
Cítil jsem se příšerně, protože jsem si představoval to nejhorší.
Velmi hrubě mi řekli: „Vaše sestra je mrtvá. Je pohřbená v Tunji.
Prý tam pracovala jako prostitutka.“
Tehdy se vyprávělo, že to byla prostitutka, kterou nikdo neznal.
Že měla nabízet své služby v Tunji.
Pak ji zabili a pohodili v horách.
Nahlásili to rolníci, kteří ji pohřbili.
Pořídili jí rakev, pohřbili ji
a na hrob napsali „Sandra“.
SANDRA, 15. KVĚTNA 1997
Časem jsem si to začal dávat dohromady a došlo mi, co se skutečně stalo.
- Mluvila jste s ní někdy? - Ne, jenom jsme se zdravily.
Poznala jsem ji. Říkali jí Sandra, já její pravé jméno neznala.
Těm dámám musel někdo zaplatit, jinak by o tom nemluvily.
- Ano, musely v tom být peníze. - Zařídili jsme to.
Všichni v Tunji byli zaplaceni.
FORENZNÍ ODDĚLENÍ
Následně jsem šel do márnice identifikovat svou sestru.
Jak jsem to udělal? Díky fotografiím,
které vyfotili hned, jakmile našli její tělo.
Díky jejímu oblečení a mateřskému znaménku,
což byl neomylný způsob, jak ji poznat.
Pak jsem šel na hřbitov.
Tehdy byla pohřebná přesně 28 dní.
A vidět ji v rakvi, jak se rozkládá, bylo příšerné.
V tuhle chvíli vám nemůžu nic říct, protože vůbec nic nevím.
Pouze to, že ji našli mrtvou zde v Tunji. Nějací lidé ji pak pohřbili.
To zkresluje charakter mojí sestry a ohrožuje dobré jméno naší rodiny.
Tehdy jsem bojoval proti všemu, co mé sestře provedli,
protože ona sama už se bránit nemohla.
Den poté, co se Diomedes prostřednictvím svých právníků dozvěděl o nálezu těla,
nám poskytl následující rozhovor v hotelu v Bogotě,
kde se připravoval na vydání svého alba „Mi Biografia“.
Zaprvé chci vyjádřit soustrast rodině zesnulé. Budiž ji země lehká.
Byli jsme dobří přátelé. To nemůžu popřít. Je pravda, že jsem pro ni ten den poslal,
protože jsem s ní chtěl mluvit, chtěl jsem s ní trávit čas. Chci, aby bylo jasné,
že jsem dobrý a ušlechtilý člověk. Nejsem schopný někomu ublížit.
Hluboce mě to bolí, protože na tohle nejsem zvyklý.
Znovu vyjadřuju soustrast její rodině a moc rád vám jakkoli pomůžu.
Jeho program se nijak nezměnil, protože nikoho z nás nezatkli.
Co se stalo v Tunji a co si o tom myslíte?
Všechno, co jsem chtěl říct, jsem už řekl v pořadu Historias secretas.
Budete se muset zeptat jich. Nic o tom nevím. Nejsem do toho zapojený.
- Je to už vyřízeno. - Jo.
Případ jsem neřešil osobně, ale vedl jsem vyšetřování. Nevyhýbám se zodpovědnosti,
pověřil jsem státní zástupce.
Stíhání Diomeda Díaze nebylo populární.
Soud konečně začíná, když je podána stížnost na okresní prokuraturu,
která vede vyšetřování
a nařizuje jeho zatčení.
Na letišti.
TŘETÍHO ŘÍJNA 1997
Na letišti bylo všechno normální.
Měli jsme nastoupit do letadla. „Promiňte, jste pan Diomedes Díaz?“
„Jo, to jsem já.“ „Tímto jste zatčen.“
STÁTNÍ ZASTUPITELSTVÍ ZATÝKÁ DÍAZE
ČELNÍ POHLED
- Přijeli jste kvůli Diomedovi? - Kvůli jeho zatčení.
- Co teď? - Musíme otočit auto.
A potom?
Když je někdo slavný, lidé si vymýšlejí, aby získali peníze. To se stalo i tady.
- Pro nás je Diomedes idol. - Budeme dál pařit na Diomedovu hudbu.
- Stejně je nevinnej. - Jo, je nevinnej.
- Jenom jí dal trochu koksu, ale jinak… - Ne!
V první forenzní zprávě se hovoří o předávkování kokainem.
Opakuji, že pokud se u někoho, kdo žádné drogy neužívá,
objeví stopy nebo látky v jeho těle, znamená to, že si je nevzal dobrovolně.
Dobrý večer. Diomedes Díaz byl převezen na Národní ředitelství CTI
ve čtvrti Teusaquillo v Bogotě, kde stráví noc.
Mnoho zpěvákových fanoušků mu sem přišlo vyjádřit podporu.
Zatykač asi na pět lidí.
Na tři bodyguardy, jeho kamarádku a asistenta.
Diomedův výslech byl velmi zajímavý. Netrval moc dlouho.
Nakonec jim sdělil, co se tu noc stalo.
Že měl s Doris Adrianou pohlavní styk a že si to náramně užili.
Pak prý požádal jednoho ze svých bodyguardů, aby ji vyprovodil z bytu
a doprovodil k taxíku. Tvrdil, že nic víc už neví.
Pokud ji nezabil on, proč byla Doris Adriana mrtvá?
Jeho bodyguardi si následně začali protiřečit.
Jste pod přísahou.
Naše první verze zněla,
že odjela domů.
Ale protože jsem byl pod tlakem, řekl jsem přesně to, co se stalo.
Bylo okolo dvanácté, půl jedné ráno, když jsem ji vyzvednul.
Řekl jsem jí, že brzo ráno jedu do Bucaramangy,
tak se mě zeptala, jestli ji můžu vzít do Tunji, že tam jede.
Asi ve čtyři ráno jsem se vydal do garáže pro auto, nasedli jsme a odjeli.
Řekla mi, že se pohádala s Luz Consuelou,
jelikož Consuela čekala Diomedovo dítě.
Pila alkohol a šňupala kokain.
Za nějakou dobu jsem ve zpětném zrcátku viděl, že spí.
Tak jsem ji nechal odpočívat, a když jsme dojeli do Tunji,
zavolal jsem na ni. „Doris!“ Volal jsem dokolečka.
Neodpovídala mi.
Tak jsem si řekl, že bude jednodušší najít nějakou stezku a nechat ji pod stromem.
Když jsem ji táhnul, sjely jí kalhoty.
Soudkyně vám poví pouze pravdu. Nikdo ji nezabil, neznásilnil, ani nezavraždil.
Zabila se sama, když se v mém autě sjela kokainem.
Mysleli si, že to bude snadné, ale prokuratura jim to nevěřila.
Automobil je jedním z hlavních důkazů v procesu,
v němž je Álvarez Rueda obviněn z krytí trestného činu.
Diomedes mezitím vše popíral. Ale to se začalo postupně hroutit.
Podle mého se uchýlil do své bubliny velkého umělce.
Nemyslel si, že by se ho spravedlnost mohla dotknout.
Tento boj jsem začal sám. Později mi advokát Jesús Edgar Niño
a všichni jeho sourozenci přislíbili pomoc.
Byli jako moji andělé strážní.
Případu Doris Adriany jsem se ujal
z jednoho jediného prostého důvodu. Zkrátka jsem nevěřil…
argumentům okresní prokuratury.
Soustředili se jen na tu část s kokainem.
Její bratr mi pověděl: „To je lež. Moje sestra by si kokain nikdy nevzala.“
Věděl, že nebyla feťačka, alkoholička ani nic podobného,
ale že šlo o skromnou, prostou ženu.
Krásná pracovitá žena s velkými ambicemi.
Doris Adriana byla dobrý člověk.
Měla velké sny. Založila svou vlastní IT společnost.
Bezpochyby proto, aby pomohla své rodině.
Ze všech sourozenců v domě byla ta nejrozmazlenější.
Dokonce jsem to byl já, kdo ji naučil číst a taky násobilku.
Měli jsme s nimi schůzku.
Rozhodli jsme se, že než případ plně přijmeme,
provedeme vlastní šetření. Dospěla jsem k závěru,
že je skutečně zřejmé, že je do její smrti zapletený Diomedes.
Násilné smrti.
Spravedlnosti zkrátka muselo být učiněno zadost. A tak se také stalo.
Šéfe!
- Diomede! - Šéfe!
V tuto chvíli je zpěvák a skladatel vallenato Diomedes Díaz
převážen ze sídla prokuratury CTI v Teusaquille v Bogotě
do věznice Funza v Cundinamarce.
Státní zastupitelství na základě spekulací a naprostého ignorování důkazů
v rámci zjevného překrucování rozhodlo o zatčení Diomeda Díaze
a dalších lidí za zabití s přitěžujícími okolnostmi.
To znamená, že měli v úmyslu ji zabít.
Ano, zabití s přitěžujícími okolnostmi bývá obvykle vražda.
Vězní ho tady, ve věznici ve Funze. Na základě hypotézy,
podle níž byla Doris Adriana Niñová nucena užívat kokain, dokud se nepředávkovala.
DIOMEDES VE VĚZENÍ
Média informující o tomto procesu ve své dychtivosti najít pravdu,
viníka a oběť, spřádají řadu hypotéz,
kterými se snaží objasnit skutečnou situaci.
Hypotéz, které podle právníků ještě nebyly ověřeny.
Advokáti chtěli tátovi sebrat všechno, na čem celý život dřel.
Řekl mi: „Mám peníze. Zaplatím jim. Neboj. Musím všem prokázat,
že jsem nevinný. Nikoho jsem nezabil.“
SOUDNÍ KOMPLEX PALOQUEMAO
CENTRUM SOUDNÍCH SLUŽEB
Soud s Diomedem není transparentní. Naopak, je to celé extrémně pochybné.
Tehdy na scénu přichází Evelio Daza,
cirkusový šašek.
Byl jsem advokát Diomeda Díaze. Chtěl jsem to udělat. Od samého začátku
jsem totiž byl přesvědčený, stejně jako všichni ostatní,
že Diomedes Díaz nebyl schopný spáchat činy, které mu byly připisovány.
Čím větší býk vstoupí do arény, tím je to lepší zápas.
Radši se utkám se špičkovým právníkem. To mě neděsí.
- Co bude dál v procesu Diomeda Díaze? - Jak jsem říkal, obhajoba
je pozoruhodně klidná a bezstarostná.
Doris Adriana nesporně zemřela na předávkování kokainem.
Byl v tom zřejmý rozpor.
JASNÝ DŮKAZ
Jak mohlo jít o zabití s přitěžujícími okolnostmi?
Když stejný orgán, který vyšetřoval Diomeda, tedy okresní prokuratura,
vycházel z předpokladu, že Diomedes neměl nikdy v úmyslu nikoho zabít?
Zdravím, Maestro. Jaké byly dny, které jste tu zatím strávil?
Častokrát jsem byl smutný, jelikož jsem člověk,
který myslí jen na to, aby kolumbijskému lidu rozdával radost, lásku a mír…
Takže… Poděkuji justici za vyřešení mého problému.
A za to, že Diomeda Díaze dobře vyšetřili a zanalyzovali a že u toho přemýšleli.
Nebudou toho litovat.
Nikdy je nebudu pomlouvat. Tohle je zkouška pro skutečné muže. Už se to řeší.
SOUDY V BOGOTĚ A CUNDINAMARCE
Evelio se odvolal.
A tak následovaly soudní skvosty, které zničily celý proces.
Obvinění ze zabití s přitěžujícími okolnostmi změní na neúmyslné zabití.
O neúmyslné zabití jde tehdy, když aktivní pachatel trestného činu,
který mohl předvídat škodlivé následky svého činu, je nepředvídal.
Jako když někdo projíždí křižovatkou a padne červená. Nechtěl to způsobit.
Okamžitě byl osvobozen. Jelikož jde o neúmyslné zabití, může být propuštěn.
Udělali to úmyslně.
- Diomede! - Kamaráde!
Tady, kamaráde!
Nasedni si do auta, Carolino! Hned teď! Dělej!
Budu jako ty, Diomede! Nebudu zpěvák, ale budu stejně bohatej a slavnej!
- Diomede! - Bůh vám žehnej.
- Diomede! - Hudba je dar od Boha. Moc vás miluju!
Diomedes!
Často se zmiňuje to přijetí, které na něj čekalo ve Valleduparu.
Tvrdím, že nic podobného se už nebude nikdy opakovat.
DÍKY, PANNO CARMENSKÁ, ZA ŠÉFA
VALLEDUPAR, KOLUMBIE
DÍKY, ŽE NEZTRÁCÍTE VÍRU PANNA PROKÁZALA SVOU LÁSKU
KOLUMBIE JE S TEBOU!
VRAŤ SE ZPÁTKY K ŽIVOTU!
- Jak se cítíte? - Znovuzrozený.
Všechny orgány,
civilní i vojenské, vítaly vraha.
Jo, to byla poslední kapka. Ale žijeme v Kolumbii, vážení.
PODMÍNKA PRO DIOMEDA DÍAZE
Všechny tyto změny vážně poškodily tátův nervový systém.
Táta mnohem později zjistil, že to bylo způsobeno emoční poruchou.
Diomedův stav zůstává stabilní.
Pokud to tak bude dál, snižuje se možnost jeho přijetí na jednotku intenzivní péče.
Guillainův-Barrého syndrom je onemocnění,
které postihuje nervosvalovou část, nervová zakončení.
Od té doby je vidět, že potřebuje pomoc, aby pohnul rukou nebo nohou.
Někdo mu s tím musí pomoct.
Soudní lékaři provedli vyšetření a zhodnotili jeho stav jako vážný,
takže ho nezavřeli.
Zpěvák dnes před svou rezidencí sloužil mši, aby poděkoval Panně Marii,
protože zdraví mu nebrání v jeho uměleckém životě.
Mezitím pokračuje trestní řízení ve věci smrti Doris Adriany Niñové.
- Vydáte brzy nějaké album? - Ne, počkáme, dokud se tohle nevyřeší.
Potom opět začne kariéra Diomeda Díaze.
Diomedes tvrdil, že nemůže ničím hýbat. Že je jen kus masa.
Musel jsem ho vzít na záchod s prostěradlem. A se vším mu pomoct.
Začínám opět cítit části svého těla. Už mi chybí jenom ruce. Zbytek je v pořádku.
Díkybohu.
Tehdy jsme nahráli album Volver a vivir s Ivánem Zuletou.
Tenhle příběh chci fanouškům říci,
a zanechat jim jako příklad
svoje zkušenosti.
Jak je život krásný,
když ho člověk prožít naplno dychtí.
A zášti se zbaví.
Když dostal Guillainův-Barrého syndrom,
opatření proti Diomedovi byla pozastavena. Už neměl domácí vězení.
NEJVYŠŠÍ SOUD
Tehdy jsme se obrátili na státní zástupce pověřené soudem.
Obhájce Doris Adriany Niñové požádal
o opakování patologických a kriminalistických testů,
protože zvláštní zpráva lékařů byla v rozporu s diagnózou forenzního oddělení.
Řekněme, že šlo o důležité forenzní důkazy.
Mrtvola byla odvezena v 11 ráno.
A vzorek byl odebrán další den v osm hodin ráno.
To je dlouhá prodleva. Nemůže jít o reprezentativní vzorek.
A ta droga byla přispívajícím, nikoli určujícím faktorem.
Zahnali jsme je do kouta a oni byli nuceni uznat,
že skutečnou příčinou smrti nebylo předávkování kokainem,
jak chtěli, aby si všichni mysleli. To bylo zvrácené.
Konzilium odborníků
dospělo k závěru, že Doris Adriana Niñová skutečně
až do poslední chvíle bojovala o svůj život.
Přítomnost petechiálního krvácení.
A u každého zranění provedou analýzu. Kdy přesně k němu došlo,
kde přesně k němu došlo a o čem vypovídá.
Ke všem poraněním došlo před smrtí. Předtím, než ji zabili,
ji mučili, mlátili, znásilnili a zdrogovali.
A zde jsou zranění způsobená tlakem,
kde je jasně patrné obrácené V.
Nakonec dochází k tomu,
že skutečnou příčinou smrti
je mechanické udušení zardoušením.
MECHANICKÉ UDUŠENÍ
Argument státního zástupce tehdy byl, že Doris Adriana chtěla křičet.
A že aby ji umlčeli, museli jí zakrýt rukou pusu a nos.
A vymklo se jim to z rukou.
Jinými slovy zabili Doris Adrianu. Nešlo o nehodu.
Jakmile uslyšel rozhodnutí soudkyně, požádal delegát Nejvyššího soudu,
Guillermo Mendoza Diago, v pátek soudkyni o okamžité zrušení všech opatření.
To obvinění se musí samozřejmě změnit. Musí být tvrdší.
Jako první hovoří o zabití z nedbalosti.
A jako první obviní Diomeda.
Státní zastupitelství navrhuje jeho obžalobu.
Chápejte, nic neočekávají, jen doufají, že spravedlnosti bude učiněno zadost.
K zabití z nedbalosti dojde například, když chci někoho praštit,
praštím ho, ale ten člověk pak spadne a zlomí si vaz.
Co se stane pak? Můj úmysl nebyl mu zlomit vaz.
Při takové smůle to však zajde dál
a vyústí to v něco víc, než bylo zamýšleno.
Ptám se, jakou újmu na zdraví způsobili Doris Adrianě?
Od začátku říkáme, že se snaží manipulovat Kolumbií a skrýt před ní pravdu.
Dnes máme výsledky těch testů, které odhalují část pravdy,
ale celou pravdu zatím neznáme.
NÁRODNÍ ÚŘAD GENERÁLNÍHO PROKURÁTORA
Proč žádáte o další lékařské vyšetření Diomeda Díaze?
Pokud soudní lékaři konstatují,
že již netrpí vážnou nemocí, která mu byla původně diagnostikována,
bude znovu umístěn do vězení k výkonu preventivní vazby.
Existují lidé se špatnými úmysly, kteří mají nutkání si vymýšlet.
Jsem na tom líp. Výrazně líp. Dřív jsem sotva zvládnul otevřít oči.
Teď aspoň mluvím. Ale nejsem na tom tak dobře, abych byl ve vězení.
Museli tam vyslat doktory odsud, protože tam to byl cirkus.
Vzhledem k rozdílům ve vyšetřeních z Bogoty a Valleduparu
požádal státní zástupce o nové vyšetření v Bogotě.
Vydá se tam zdejší lékař a prokáže, že Guillainův-Barrého syndrom nemá.
Tehdy se znovu zavede opatření o zajištění.
DESÁTÉHO SRPNA 2000
Informuje mě kamarád z letiště. Viděl lidi ze CTI, kteří chtějí Diomeda zatknout.
Řekl mi: „Chtějí ho dnes zatknout.“ Tak jsem jel k Diomedovi domů.
Povídám mu: „Pozastavili ti to opatření a odvezou tě do Bogoty.“
- Hlídejte dveře! - Prchá před zákonem.
„Tak co navrhuješ, kamaráde?“ „Padáme pryč.“
Naložil jsem ho do svojí dodávky s dvojitou kabinou
a odvezl ho na jeho ranč ve Virgen del Carmen.
Využil jsem služeb plukovníka, co sloužil ve Valleduparu a zbožňoval Diomeda.
Plukovník Chitiva.
Po 20 dnech odjeli do La Guajiry.
Informovali mě o tom. Tehdy jsem ho odvezl na svůj malý ranč,
kde jsem ho schovával tři roky.
Žil tam dobrý život. Nahrával písně a mohl chodit ven.
Vozili ho sem a tam. Neměl vůbec žádné problémy.
Dorazilo hodně přátel. Pařili jsme. Složil tady spoustu písní.
Jedno mejdlo za druhým.
Byly tam ženy a hodně dalších věcí. Alkohol a drogy.
Když jsme nahrávali CD Ilusiones,
zamaskovali jsme Diomeda a odvezli ho do Valleduparu,
aby mohl zpívat ve studiu. Večer v noci jsme ho odvezli zpátky.
Útěk byl velkou oslavou. Táta měl na útěku rozhodně větší společnost,
než když byl ve věznici ve Funze.
Vlastně mám dojem, že mu dali podmínku,
jelikož se nemohl hýbat. Vypadá to, že teď se hýbe dost.
Vyšetřovatelé ze CTI ani policie dosud toho nebohého kripla nedokázali najít.
Chránily ho polovojenské skupiny působící v tom regionu.
Vyšetřovatelé ze CTI ho tehdy nedokázali zatknout.
V té době tu byl šéfem Jorge 40. Jo. Polovojenská organizace.
Poslali sem pár chlapů, aby mě pozorovali, ale chránili ho.
Byl tady v bezpečí, všichni ho nechali být.
Někteří dokonce říkali, na jakém konkrétním ranči se nachází,
v jaké oblasti se skrývá. Ale jeho síť informátorů byla tak rychlá,
že jim došlo, jak těžké bude ho dostat.
Co jsme odsud mohli dělat?
„POKUD ZMĚNÍ SOUDKYNI, DIOMEDES SE SÁM PŘIHLÁSÍ“
BOGOTÁ, KOLUMBIE
Diomedes právě někde
uplatňuje své právo na obhajobu,
které ústava přiznává všem Kolumbijcům,
když čelí nespravedlivému a svévolnému napadání,
jako v případě soudkyně Diomeda Díaze ze 46. trestního obvodu.
A co víc, Diomedes se měl dnes dostavit. Proč se nedostavil?
Kvůli napadání ze strany soudkyně, která mu neudělila podmínku.
Oba jsme to chápali. Budeme tě hájit jako nepřítomného vězně.
Jak vnímáte, že Diomedes Díaz nebyl na tomto veřejném slyšení?
Vždycky jsem říkal, že hříchy vás děsí.
Souzen by měl být nejen pan Díaz, ale i ti, kteří se na vraždě podíleli.
- Myslíte si, že je Šéf La Junty nevinný? - Ano. Nevinný až do konce.
Podle výpovědi Luz Consuely mezi nimi došlo k hádce.
A Diomedes jí sdělil, že jsem těhotná.
Protože byla údajně těhotná. A tak se pohádaly.
Ano, došlo k potyčce. Jedna byla agresivní, druhá se bránila.
Chytla jste…
Doris Adrianu Niñovou
v noci 14. května.
Vím, že se při mé obhajobě spousta věcí nepovedla.
A žalobce Mendoza Diago prohlásí…
Došlo k potyčce mezi Doris Adrianou Niňovou a Luz Consuelou Martínezovou,
což dokazuje nález na nehtech první z nich a nález tkáně druhé.
Ale prosím vás, to je… Jestli něco nebyla pravda, pak tohle.
Díky vědě jsme to vyvrátili. Paní Martínezová lže.
V tom bytě byla. Je pravděpodobnost tři a půl milionu, že ona tkáň je její.
Komu jinému by patřila? Panně Marii?
Aby to bylo jasné,
čelila závažnějšímu obvinění než Diomedes Díaz. Byla přímou účastnicí.
Odsouzení jsem nikdy nečetla.
Byla jsem odsouzena na jeden rok. Muset jít do vězení… váš svět se zhroutí.
Odsouzení byli také bodyguardi Diomeda Díaze. Každý z nich k sedmi letům žaláře
za zatajení trestného činu a za křivé svědectví.
Ale v kolumbijských věznicích jsou výhody.
Když se tam vzděláváš, sníží ti trest o tři měsíce za rok, a to jsem udělal.
Ve vězení jsem byl čtyři roky.
Motiv činu je doposud nejasný.
Pravdou je, že Doris Adrianu zavraždili.
Diomedes Díaz ji zavraždil tak, že jí přiložil ruku na ústa a nos
a vyvinul takový tlak,
že se jí kousnutí zarylo do sliznice spodního rtu.
Takže ji zavraždil.
Vše nasvědčovalo tomu, že byla pozvána k pohlavnímu styku.
Pozvali ji na orgie.
Když tam dorazila, nechtěla se toho účastnit.
Kdybyste se chtěli účastnit, svléknete se. Včetně spodního prádla.
Jelikož nechtěla, začala ječet. A jakmile začala ječet,
měl jí prostě zakrýt ústa. Ale díky tomu, že jí zakryl ústa a nos zároveň,
musel předpokládat, že zemře.
A Diomedes Díaz je uvnitř misogyn.
Věří, že má právo týrat, znásilňovat a podmaňovat si ženy.
Nikdo neměl právo ji znásilňovat, bít a týrat,
protože se jedná o zločin.
Musíte se držet faktů. Zde je obvinění z neúmyslného zabití,
nebo zabití z nedbalosti.
Zde je obvinění z vraždy předávkováním kokainem.
Čímkoli jiným chcete modifikovat obvinění,
musí být odmítnuto. Takový je můj názor.
Nikde nevidím žádné nesrovnalosti. Ani v nejmenším.
Vaše Ctihodnosti,
prosím, vraťte naději
odsouzeným na sto roků samoty
a vyneste rozsudek
odpovídající situaci nevinného člověka.
A nechť má právo, nejen Diomedes,
ale i kolumbijská justice,
ve svých rukou druhou šanci na Zemi. Děkuji mnohokrát.
Dobrý den. Zpěvák Diomedes Díaz byl dne odsouzen na dvanáct a půl roku vězení.
Soudkyně 46. trestního obvodu ho uznala vinným ze smrti Doris Adriany Niñové,
k níž došlo 15. května roku 1997. Již bylo prokázáno,
že Doris Adriana nezemřela na předávkování kokainem, ale udušením.
Soudkyně ho původně odsoudila na 12 let
za zabití z nedbalosti.
Opakuji, že by mě uspokojilo jedině to, kdyby má sestra stále žila.
Zpěvák vallenata Diomedes Díaz se zatím policii nevydá.
Jeho přátelé nás ujišťují, že navzdory odsouzení je Diomedes klidný.
Tvrdí, že je nevinný. Přesně to mi řekl včera večer.
Že je nevinný a že se jednou ukáže, že má pravdu.
Je to hodně smutné. Nejen pro mě, ale i pro zemi, Kolumbii,
Valledupar a hudbu vallenato.
Diomeda také postrádá 21 dětí, které měl s devíti různými partnerkami.
Nejstarší je 26 let, stejně jako Betsy Lilianové.
ženě, která mu dělá společnost v úkrytu. Dvěma nejmladším dětem je devět měsíců.
Viděl jsem, že se Diomedes každým dnem zhoršuje, protože na něj lidé zapomínají.
Pátrali po něm. Řekl jsem mu: „Budeš se 20 let skrývat,
nic to nevyřeší. Musíš se přihlásit.“ Povídá: „Kvůli tomu jsme přece utekli.“
Já: „Už jsme je přiměli nechat tě žít ve Valleduparu.
A to je důležité. Tak jsme to naplánovali.“
A tak se přihlásil.
DIOMEDES SE VRACÍ DO VĚZENÍ
DIOMEDES DÍAZ ZNOVU ZA MŘÍŽEMI
SOUDNÍ OKRESNÍ VĚZNICE, VALLEDUPAR
A tak začali přemýšlet. „Udám se tady ve Valleduparu, než mě pošlou do Bogoty.
Tady ve Valleduparu jsem král. Tady můžu být ve vězení jen tak na oko.“
A jak si sníží trest? Vyučoval hudbu, zpíval, pracoval.
To zařídil doktor Evelio. Před zraky soudu a okresního státního zastupitelství.
Získali povolení, aby mohl ve vězení nahrávat.
Udělali jsme z toho studio. Ze Sony tam přivezli veškerou infrastrukturu z Bogoty.
Měl tam studio, kde pracoval El Cocho.
- Ve vězení se měl dobře. - Vařili tam sancocho.
Nonstop pařili. Neumíte si ani představit, co se tam dělo, dokud ho neodvedli pryč.
Ve vězení měl přítelkyni.
Nemohl si pomoct ani tam. Randil s partyzánkou.
Tady se o nás starali vojáci a tam se zamiloval do partyzánky.
DORIS ADRIANU JSEM NEZABIL
Snížili mu trest
na šest a půl roku. Ve vězení strávil nakonec jen 36 měsíců.
Moc si toho vážně neodseděl. Tři roky.
Měl přitom dostat 25 let.
Tady nejde mluvit o spravedlnosti.
NEJVYŠŠÍ SOUD; ÚSTAVNÍ SOUD
Nad lidmi jsou instituce.
Kolumbie je právní stát, i přes všechny potíže, které máme.
Ale Je to země s institucemi. Jedna z nich je soudní moc.
A vrcholem této soudní moci
je Nejvyšší soud.
A pokud Nejvyšší soud při přezkumu tohoto rozhodnutí rozhodl tak, jak rozhodl,
myslím, že bychom to měli akceptovat.
Ale samozřejmě, když dojde k takovým věcem,
obě strany, ale spíše strana oběti
bývá oprávněně rozhořčená. A zahořklá.
I kdyby Diomeda Díaze odsoudili na doživotí,
rodina by stejně nebyla šťastná, protože život se nedá ničím nahradit.
DIOMEDES DÍAZ PROPUŠTĚN
Děkuju Bohu a Panně Marii.
Děkuju kolumbijskému právnímu systému a všem svým fanouškům!
Když se dostal z vězení, následuje ho spousta lidí.
Na motorkách, kolech, v autech. Lidi za ním i běželi. Bylo to šílené.
OPĚT SE SVÝMI LIDMI
Následovali jsme ho. Se všemi jeho šílenostmi a chybami.
Diomedes a Franco přinášejí na tomto albu pro své fanoušky vše.
Jsme přítomní u křtu.
Z vězení odešel se stejnou touhou zpívat,
se stejnou inspirací psát, stále to byl silný člověk.
Svůj první koncert odehrál tady, v Bogotě, na stadiónu El Campín.
První koncert po propuštění. Byl jsem předskokan.
Dámy a pánové, dobrý večer! Na tuto chvíli jste všichni čekali.
Návrat největšího z největších!
Byl vážně motivovaný. Jo. Opravdu se chtěl vrátit na pódium.
Když se začaly prodávat lístky, říkáme si: „Bude to šílený.“
Fanoušci ho chtěli objímat a líbat.
Jsi má láska největší,
miluju tě celou svou duší.
Víš, že jsem tě nemohl milovat víc, přesto jsi odletěla pryč.
K těm nejvyšším oblakům jsi odletěla, kam moje ruka už nedosáhla.
Bylo to skutečně mimořádné.
Jeho lidé ho přivítali a vrátili mu tu sílu, kterou umělec potřebuje.
Všechen ten potlesk a jásot, který Diomedes během toho představení sklidil.
Jsi má láska největší.
Zbraň, kterou jsem v tomto boji použil, bylo mé svědomí.
Uvědomil jsem si, že možná nejsem na správné cestě.
- Perfektní. - A věci se změnily.
Odteď si můžete být jisti, že vás nezklamu.
- Super! - Bravo!
Paráda.
Táta nebyl nikdy vrah. Nikdy by neublížil ani mouše.
Právě naopak. Dával věcem život.
Dopadla na něj plná tíha spravedlnosti.
Diomedes se té skvrny nikdy nedokázal zbavit. Skvrny…
vraždy, která ho zničila.
Umělecky začala upadat. Diomedes Díaz skončil.
Miluju tě celou svou duší.
Víš, že jsem tě nemohl milovat víc, přesto jsi odletěla pryč.
K těm nejvyšším oblakům jsi odletěla, kam moje ruka už nedosáhla.
A dnes z oblaků…
Hlas se mu už nikdy nevrátil.
Byl jsem na festivalu v Maicau. Když začal zpívat,
chytil jsem se za hlavu. „Bože můj, Diomede, měl bys jít do důchodu.“
Dnes už nic nezbývá. Z lásky, co všechno překoná.
Ztratil sebevědomí.
Diomedes byl vážně nemocný.
Diomedes někdy nespal až tři, čtyři dny v kuse. A normálně šel…
vystupovat. Na koncert dorazil opilý. Dali mu drogy, aby ho udrželi vzhůru.
To nebyl zpěv. Podívejte se na poslední koncerty, jak má vypláznutý jazyk.
Byl fyzicky na dně. Tehdy jsem opustil kapelu.
Potlesk!
Pro nikoho nebylo tajemstvím, v jak obtížné situaci se nacházel.
Vlastně jsem zažil, jaké to je, když vás vyhánějí a hází po vás kamením.
Diomedes se propadal do světa, kde byl obklopen nezodpovědností
a ničím pozitivním.
To je lež. Tak to není. Kamkoli přijedu, je tam 8 000, 15 000, 20 000 lidí.
Tvrdí to moji nepřátelé. Co zmůžu?
Pád byl velmi tvrdý. Nic s tím neudělal. Přestal se o sebe starat.
Nevrátil se k psaní písní,
které se dotýkaly duše každého z nás, protože jeho mysl už byla jinde.
Můj táta znovu upadl do mnoha nepěkných věcí.
Nechtěl zpívat. Nechtěl se ani mýt. Nechtěl zkrátka vůbec nic.
Myslím, že ta dopravní nehoda byla hlavní příčinou jeho smrti.
Bylo to o rok dřív.
Jo, vůbec nespal. Přesvědčil řidiče, aby mu dal klíče.
Do cesty se mu připletla kráva a on nedokázal ovládat auto.
Diomedes utrpěl zlomeninu levého žebra, což má dopad na jeho plíce,
a několik úderů do hlavy, ale nemá žádné zlomeniny lebky.
Vyřiďte jim, že se cítím dobře. Tohle se prostě muselo stát. Slibuji jim,
s Kristem po mém boku, že už nikdy nebudu tak lehkomyslný.
- Díky. - Díky, Diomede.
Všechno, co se mu stalo, bylo způsobeno jeho osamělostí.
Byl ve špatné společnosti.
Diomedes se následně rozešel se svou druhou ženou.
Tehdy chtěl mít prostě jenom klid.
Rozhodli jsme se být spolu a žít spolu, pokusit se o lepší budoucnost.
Nebyl ve špatné společnosti.
To já ho přivedla zpět k životu.
Přesto ho lidé, kteří ho zastupovali, zneužívali.
Je nemocný? Tak ho dejte do nemocnice.
Ne. Bude dál zpívat a budeme ho nutit, aby pokračoval, dokud se nesloží.
Ještě jednou vám s velkým potěšením ukazuju vallenato Grammy!
Kdykoli Diomedes dokončil koncert,
objal mě, před svým doprovodem,
a řekl mi: „Pomoz mi, Jorge.“
Jsem tady s tebou rád, Jorge. Jako celá Kolumbie tě mám rád a obdivuju tě.
Šéf La Junty!
Věděl, co ho čeká. Předpověděl svou smrt.
Oznámil mi: „Umřu.“ A já na to: „Ale tati.
Jak to můžeš říct? To pokazíš tenhle skvělej mejdan?“
Šéf, Diomedes Díaz!
Diomedes!
Hráli jsme 20. prosince v Barranquile v Trucupey. Poslední tanec.
Jednou večer jsem se zamýšlel o životě umělců…
Horší vystoupení jsem neviděl. Nedokončil jedinou píseň. Prorockými slovy řekl:
„Tohle bylo moje nejhorší vystoupení. Slibuju, že mě takhle už nikdy neuvidíte.“
- A zemřel 22. prosince. - Zemřel na zástavu srdce a plic.
Právě je 16:30. Je 22. prosinec roku 2013.
Největší osobnost našeho folklóru navždy odešla. Šéf Diomedes Díaz.
ÚDOLÍ PLÁČE PRO DIOMEDA
Slavili jsme vydání jeho cédéčka. Popadla jsem to cédečko a takhle ho objala.
Diomedes zemřel. Byl tam dav lidí. Vypadalo to jako vigilie.
Moje dcera musela tohle všechno odnést pryč z pokoje, abych přestala plakat.
Je nejlepší a bude i dál po smrti.
O jeden vtip napřed.
Diomedes zemřel 22. prosince a byl pochován 25. prosince.
Bylo to úžasné, co mu lidi připravili.
O jeden vtip pozadu.
O jeden vtip napřed.
O jeden vtip…
Když jsme dorazili na hřbitov, nechtěli nás pustit dovnitř.
Sbor asi 10 000 lidí nám opakoval…
„Nepohřbívejte ho! Je naživu! Nepohřbívejte ho!“
Musely zasahovat i pořádkové síly,
protože jeho fanoušci ho chtěli vidět. Ale nevešli se na hřbitov.
- Přemýšlíte někdy o smrti? - Každý den. Opravdu.
Kdybych věděl, že smrt… Kdyby lidem víc pomohlo, že jsem mrtvý, umřu hned.
Ale nevím, brácho.
Nechci umřít. Čas od času smrti uniknu.
Jedna věc je umělec a druhá to, jaký byl jako člověk. Tvrdím, že je ikona folklóru.
To mu nikdo neodpáře. Ale musíme být realisté a jestli…
Dodnes nevíme, co se ten večer v tom bytě událo.
Nemůžu uvěřit tomu všemu, co říkají, že se stalo.
Diomedes Díaz nebyl schopný vraždy.
Proč si vybrali jeho? Protože byl slavný.
Diomedes si vytvořil tak silné pouto se svými lidmi.
Odevzdal se svým fanouškům.
A ti Diomeda vždy podporovali, protože věřili, že je nevinný.
Diomedes je i po smrti nadále populární. Je nejhranějším zpěvákem v Kolumbii.
Diomedes patří do škol.
Byl tou největší postavou, kterou jsme v našem vallenato folklóru kdy měli.
Diomedovým hlavním odkazem je jeho talent, jeho písně.
„Má duše je zraněná, nikdy nebude zahojená.“ Jsou to básně lidu.
Byl produktem kolumbijské společnosti. Na pomezí mezi etickým a neetickým.
A svým způsobem je odrazem nás samotných. Vystihuje nás ve svých písních.
Život, který jsem prožil,
překrásný byl.
Nikdo není jako Diomedes. Nikdo takový se už nenarodí.
A jestli ano, nedočká se dospělosti. A jestli ano, zblázní se.
Jsem strašně vděčný za ty,
co mě vždycky doprovází.
Díky moc! Díky!
Ať už kdekoli jsem,
každý den jsem díky vám slavný.
Nevím, jestli jsem toho hoden.
Těch gest krásných.
Chci svou duší sdílet,
každému dát malý dílek.
Zpěvem.
Zpěvem krásných veršů.
Zpěvem.
Zpěvem krásných veršů.
Moc děkuju.
Tento dokument vznikl na základě novinářského vyšetřování o životě a díle
Diomeda Díaze. Skrze rozhovory, tisk, bibliografie a soudní dokumenty.
Všem děkujeme za účast. S Jorgem Oñatem jsme mluvili krátce před jeho smrtí.
Překlad titulků: Jakub Doležal