Downloaded from YTS.MX
СПЕЦІАЛЬНИЙ ВИПУСК КОМЕДІЇ NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Доброго вечора, Сан-Паулу!
Рада вас всіх бачити.
Я до біса щаслива! Овва!
Усе гаразд, дівчинко?
Ця дівчина точно незаймана.
Народ, моє життя зараз таке цікаве.
Усі знають,
що жінці важко виділитися в будь-якій сфері.
Якщо я сьогодні виділяюся, а квитки вже розпродані,
то це завдяки вам. Дякую.
Серйозно, щиро дякую.
На жаль, ми знаємо,
що коли жінка виділяється,
щоразу, коли жінка досягає чогось, завжди знаходиться ледар,
готовий спитати:
«З ким вона переспала,
щоб досягнути цього?»
І якщо спитають мене,
з ким я переспала,
то я скажу: «З багатьма».
Вражає, але чоловіки не допомагали мені досягнути успіху.
Вони тільки заважають!
Переспала з чоловіком, а він вкрав телевізор.
Щоб купити наркотики. Серйозно.
Найгірше те, що там був мій акаунт Netflix
а наркоторговець дивиться погані серіали, Ненавиджу. Він зіпсував мої рекомендації.
Припиніть думати, що чоловіки мають якесь відношення до досягнень жінок.
Жінка рве дупу,
щоб купити дорогу машину,
а хтось каже: «О!
Подарунок від багатого татка».
У мене навіть немає татка.
Припиніть думати, що жінки досягають успіху стрибаючи на членах.
Звісно, я лицеміритиму,
якщо скажу,
що ніколи нічого не досягала через секс.
Таке було. Так.
Багато речей.
«Займатися сексом, Бруно?» Ні.
Краще розповісти вам про це.
Це неправильно, серйозно.
Кажу вам з чистою совістю,
кожна сходинка, якою я підіймалася до свого нового пентхаусу,
була членом, який не вставав у моєму ліжку.
Ви ж знаєте, що треба підіймати в'ялий член, так?
Мене це засмучує, але й робить багатою.
Я навіть жарти більше не пишу.
Я зустрічалася з хлопцем, не знаю, що пішло не так,
але ми не переспали на першому побаченні.
Жінки, я благаю вас,
зустрічайтеся, цілуйтеся і переспіть.
Спіть з ним, інакше у вас з'являться очікування,
ви зацікавитесь, а чоловік виявиться жахливим.
Може, він стогне, як кінь.
Або він відлизує вам і не рухає язиком. Це мене бісить!
Може, він голосував за Болсонару.
Переспіть і позбудьтеся його.
До біса очікування.
Хай там як, на п'ятому побаченні я вирішила з ним переспати.
Хоче він цього чи ні, я сидітиму на його обличчі. Мені байдуже.
У мене є ціль. Я йду з дому з місією.
Тож я прийняла ванну,
одягнула стрінги…
які застрягли в дупі.
Ненавиджу стрінги.
Господи,
жінки, які щодня носять стрінги,
втратили жагу до життя.
Дупа ті стрінги зажовує. Ви знаєте, так?
Ваш анус не знає, що робити. Він такий…
нічого не бачить.
Але того вечора я була готова. Стрінги застрягли так глибоко,
що той, хто міг їх витягти, мав бути коронований.
А потім
я пішла до нього.
Я ніколи так не роблю, бо я не китайська їжа на виніс.
Та того вечора я була готова.
Я прийшла, я була готова, він був готовий.
Я була готова, він був готовий.
Його член…
Кожна жінка
має таємну зброю
проти «в'ялочленості».
Це всі знають.
Якщо член опустився —
смокчи, смокчи, смокчи.
Це правда. Кров починає циркулювати,
член піднімається, ти сідаєш на нього й славиш Господа!
Амінь, сестри.
Серйозно, я була готова.
У мене щелепа клацала.
Я була в захваті!
Я смоктала, а його член лежав.
Я…
Його член…
Мені стало смішно.
Було смішно, бо це був провал.
Скільки ще мені жувати мокру локшину Сатани?
Якщо ви колись смоктали в'ялий член, то розумієте, про що я.
Душа покидає тіло!
Цей зефір у роті!
Потім лушпиння попкорну.
Я навіть не їла попкорн!
Я не могла стриматися.
Я була така…
Я сміялась з членом у роті.
Він думав, що я задихаюся.
Його самооцінка була надзвичайно високою.
Це правда, розумієте?
Ви кажете: «Бруна каже огидні речі». Але це відбувається зі мною.
У хлопців в'ялий член на мене.
Це стало моїм повсякденним життям.
Я перетворилася на Таноса для твердих членів.
Хлопець витягує свій член, член бачить мене і…
Я волію вважати, що члени поважають мене. Коли бачать мене, то вклоняються.
Проблема в тому, що вони завжди такі. Не встають.
Я почала хвилюватися.
Я говорила про це на терапії.
Я сказала: «Я більше не можу терпіти обвислі члени».
Терапевтка сказала: «Бруно,
ми маємо зрозуміти,
чому ти не дозволяєш чоловікам входити у твоє життя».
Я подумала: «Овва!
Входьте в моє життя!
На ресепшені гарна панянка.
Не зовсім у моєму житті».
Вона сказала, що має почути мою історію, щоб дізнатися, коли це почалося.
Я презентувала їй скорочену версію. Розповім вам уривки.
Отож, 1984 рік.
Рік народження Бруни Луїзи,
вагою майже 5 кілограмів.
Дитинча бегемота.
Я була така велика, що лікар сказав мамі: «Овва!
Як ви назвете цю 5 кілограмову дитину?»
Мама сказала: «Дядько Джон».
Не через вагу. У мене були вуса.
То були природні пологи. Мама піклується про дитину,
а тато йде по цигарки й більше не повертається.
Мій тато пішов від нас у день мого народження.
Йому вистачило сміливості подзвонити мамі
і сказати: «Я йду з сім'ї. Вибач. У мене післяпологова депресія».
І 1998-й рік.
Бруна Луїза вперше йде на терапію.
Вона приходить і питає:
«Лікарко, скільки коштує сеанс?»
Вона відповіла: «150 реалів».
І 2001-й рік.
Врешті-решт Бруні вдається заощадити 150 реалів.
Це було нелегко, знаєте?
Бруна повертається до терапевтки й каже:
«Лікарко, хоч я і дуже молода, я помітила, що не довіряю чоловікам.
Не думаю, що зможу бути з кимось постійно».
Вона каже: «Справді. Навіть зі мною. Сеанс зараз коштує 210 реалів».
І 2002-й рік.
Роналду виграв Кубок світу для Бразилії
з новою стрижкою «Малюк-самурай».
І 2003-й рік.
Бруна шкодує, що зробила зачіску Роналду «Малюк-самурай».
І 2005-й рік.
Це був рік, коли я влаштувалася на першу роботу.
Я продавала туалетний папір.
Мені подобалося! Я могла казати людям запхати мій товар у дупу,
і це було нормально.
І 2007-й рік.
Тоді я почала зустрічатися.
Моє перше кохання.
Це тривало три місяці.
Ми розійшлися,
бо мені подобалася одна річ, а йому — ні.
Я про себе.
І 2009-й рік. Я доклала багато зусиль
і мені вдалося купити машину.
Я була дуже щаслива,
бо змогла здійснити свою найбільшу мрію.
Я поїхала за своїм першим хлопцем,
і все пройшло чудово.
Я його переїхала.
І 2010 рік.
У той рік я почала займатися стендапом. Пам'ятаю, моя терапевтка була в захваті.
Вона сказала: «Стендап — це чудово.
Я б хотіла побачити твоє шоу. Скільки?»
І я сказала: «150 реалів».
Потім я сказала: «Жартую, це безплатно. Приведи когось!»
Вона прийшла й була така рада бачити мене на сцені.
Вона сказала: «Бруно, я впевнена, що ти досягнеш успіху.
Упевнена, у тебе буде багато сеансів».
Я спитала: «Розпроданих?» Вона сказала: «Сеансів терапії, йолопко!»
Відьма мала рацію.
І 2016-й рік.
Член Аделіо став в'ялим.
І 2017-й рік.
Член Роберваля став в'ялим.
І 2018-й рік.
Жаїр вимкнув свого надувного чоловічка.
А я перебірлива щодо побачень.
У 2019-му,
я нарешті зустріла партнера,
у якого ніколи не був в'ялий член.
Едмілсон, мій фалоімітатор.
Потім настав 2020-й рік, і пандемія зробила всіх в'ялими.
Я провела стільки часу вдома під час пандемії,
що Едмілсона закоротило.
Я часто ним користувалася.
Ця кицька стала Ділдолендом!
Я торкнулася покоївки і її вдарило током.
Я увімкнула різдвяні вогні не вмикаючи їх.
Того року я так зблизилася з Едом,
що помилково взяла його на терапію.
Думаю, він не хотів їхати, він весь трусився.
Коли я сказала це терапевтці, вона сказала: «Я розумію.
Ти не пускаєш чоловіків у своє життя,
бо боїшся, що вони покинуть тебе,
як твій батько».
Я сказала: «Гарна казка. Засунь її собі в дупу».
Щось типу того.
Вона сказала: «Годі тікати.
Для здорових стосунків треба шукати тата».
Я сказала: «Я не шукатиму тата».
Вона сказала: «Шукай тата». Я сказала: «Не буду».
«Едмілсоне, що скажеш?» Він сказав…
Коли я говорю про фалоімітатор я люблю спостерігати за реакцією глядачів.
Люблю бачити ваші обличчя.
Є жінки, які мають фалоімітатор. і їм це подобається.
Є жінки, яким цікаво. Жінки, купіть собі фалоімітатор.
Він яскравий.
Є хлопці,
чиї дівчата ним користуються. Вони знають, що це чудово.
Є хлопці
з крихким чоловічим его,
які заздрять фалоімітатору.
Повторюю. Вони заздрять фалоімітатору!
Ти заздриш? Купи й собі, чорт забирай!
Це безглуздо. Ми не обміняємо чоловіків на фалоімітатор.
Ми знаємо, що фалоімітатор набагато кращий,
та потрібен хтось, кому можна виносити мізки.
Це той хлопець, який каже своїй дівчині: «Ні, мила,
нам не потрібні ці сучасні речі.
Я можу вібрувати.
Фалоімітатори для повій».
Жінки, коли чоловік наляканий поведінкою жінки,
обзивання завжди одні й самі.
Повія. Це завжди повія.
Нечесно, що деякі з цих визначень —
комплімент для чоловіків, але дуже образливі для жінок.
Собака чоловічої статі — найкращий друг.
Собака жіночої статі — сучка.
Бик — сильний чоловік. Корова — повія.
Золотошукач — мисливець за скарбами. Золотошукачка — повія.
Габріель Медіна — серфер.
Бруна Сурфістінья…
Повія.
І коли чоловік хоче образити іншого,
він каже «сучий син».
Це завжди наша провина, дідько!
У футболі досі переважають чоловіки.
Одна з найбільш використовуваних образ — сучий син.
Ми навіть не на полі, чуваче!
А коли команда програє,
кого вони звинувачують? Маму судді.
Пані Журасі, 80 років, в'яже вдома.
Вона, безперечно, повія.
Вона не смажить курку на вечерю.
Вона смажить великі, товсті, волохаті члени.
І чому так образливо
бути дитиною повії?
Повії надають послуги,
і вони доставляють товар вчасно,
на відміну від підрядників.
Сцена, яку ніхто ніколи не побачить:
повія перериває мінет і каже: «Отже, Етевальдо,
на жаль, я не зможу закінчити, бо завтра буде дощ».
Вона завжди все доставляє.
І неважливо, як довго ви в стосунках,
десять років, рік, місяць,
завжди є страх,
який переслідує жіночу душу.
Це
питання: «Коли він попросить
трахнути мене в дупу?»
Цей страх посилюється під час святкових дат:
день народження козла, річниця побачень,
Різдво, День мертвих.
Дев'ять з десяти жінок страждають від цього страху.
А тим, хто не боїться, яким подобається у дупу?
Якщо ви одна з них —
розповідайте про це, розсилайте листівки!
Але не переконуйте мене робити те саме.
Не ставайте Свідком Єгови щодо питання дупи.
Я не хочу прокинутися в неділю, щоб віддати хвалу дупі всемогутній!
Мені це не подобається. Це не упередження, мені це не подобається.
«Бруно, якщо тобі не подобається,
то ти робиш це неправильно.
Вилий більше олії».
Це дупа чи вареник?
Я не хочу нюхати сморід смаженої картоплі під час сексу.
Моя дупа не фритюрниця. Олія не потрібна.
Є погроза, яку чула майже кожна жінка.
«Не хочеш анального сексу?
Я знайду ту, яка захоче».
А де люди
роздають свої дупи?
Біля фургончиків з дупами.
Сюди їде фургончик з дупами!
«Олійна дупа, дупа без волосся, свіжа дупа!
Несіть свої миски!»
А хлопці:
«Мила,
відкрий свій розум.
Спробуймо щось нове».
«Авжеж.
Може,
доведеш мене до оргазму?»
Аплодуйте, пане! Ваша дружина аплодує.
Що ж.
Жінки,
підніміть руку, якщо любите анальний секс.
«Щоб весь світ дізнався?»
Я не засуджую.
Вам не подобається, бабусю?
Нічого. Мені теж не подобається.
Леді,
ми можемо просто відмовити,
але можемо й посміятися.
Люблю вигадувати виправдання.
«Бруно, дозволь трахнути тебе в дупу».
«Не можу. Моя дупа не в мережі».
«Не чіпай, у мене вірус».
Але моє улюблене —
дивитися йому в очі й казати:
«Я не можу дозволити тобі це зробити.
На жаль, твій член
надто великий.
Ці вісім сантиметрів розірвуть мене».
Досить випрошувати наші дупи, замовте нам нарешті китайської їжі!
Жах! Ви перетворилися на жебраків дуп.
«Дай мені дупу, я маю нагодувати вісім ротів». Пішов ти!
Дідько!
Ще одна річ, яка я клянуся, не має сенсу, це ця річ з цицьками.
Чому жінки мають ховати цицьки,
а чоловіки показують свої потворні соски?
Якийсь дурень зараз думає: «Бруно,
якщо хочеш,
можеш показати свої цицьки.
Покажи їх прямо зараз».
Я не можу показувати цицьки, жодна жінка не може. Знаєте, чому?
Бо ви не можете втримати свої крихітні члени в штанах.
А які огидні ці крихітні члени.
Не думаю, що Кауа Реймонд випустить свою анаконду
через мої цицьки.
Хочете знати, у чому проблема?
Чоловічі груди вільні.
А жіночі груди на умовно-достроковому.
Ми носимо електронний браслет, який ви називаєте ліфчиком.
Ось чому, коли чоловік не може зняти з жінки ліфчик,
я думаю:
«Наглядач забув ключі».
Жінки все життя
ховають соски.
Ми ховаємо соски в майках,
у ліфчиках, у роті колишніх.
Кожна жінка знає, що найгірше місце для сосків —
бікіні.
Коли закінчуєш зав'язувати нитки,
соски божеволіють. Це наче…
Виродки більше хочуть втекти,
ніж ув'язнені з серіалу «Втеча». Вони хочуть вирватися на волю.
Якщо побачите сосок, що втік,
заради Бога, попередьте його власницю!
Ми не відчуваємо.
Сигналізація не спрацьовує, коли салямі втікає.
«Я їй не сказав, бо думав, що вона хоче бути сексуальною».
Такого не буває. Ніколи!
Усі це знають. Соски-втікачі ніколи не мають гарний вигляд.
Вони ніколи не посміхаються і не кажуть: «Привіт!»
Ні!
Вони схожі…
на затиснутих між розсувними дверима людей
у токійському метро.
«Бруно, так завжди було. Це не наша провина».
Ні. Так було не завжди.
Були часи в історії, коли жінки могли показувати свої груди.
Кілька картин підтверджують це.
Картина Адама і Єви яскравий цьому приклад.
Адам і Єва носили лише по одному листочку.
Єва не носила салат на цицьках.
Вони не відкрили овочевий магазин, коли їх вигнали з Едему.
Люблю історію про Адама і Єву.
Чекаю її перетворення на мильну оперу на християнському телеканалі,
щоб побачити акторів. Каліпсо Джоелма в ролі Єви.
Ері Джонсон у ролі Адама
з акцентом з Ріо-де-Жанейро. До біса!
Лео Діас у ролі Змії.
Яблуко й плітки.
Люблю цю історію.
Я б змінила тільки одну річ.
Гадаю, несправедливо
звинувачувати Єву в первородному гріху. Ні.
Це несправедливо.
Гадаю, Єву звинуватили,
бо голосували лише троє: Адам, Бог і Сід Морейра.
Подумайте, як ми дізналися цю історію.
Бог створив світ, усіх тварин
і Адама.
Лише Адама.
Лише милого пиріжечка.
Бог дивиться на Адама й каже: «Сімбо,
ти можеш трахати все, що бачиш».
Я трохи адаптувала.
Я уявляю райський сад
як пляж для мачо-чоловіків.
Той тип, який ніколи в житті не бачив бідних.
Уявіть, як Адам потрапив туди сам,
самотній, готовий наламати дров.
Уявіть його в кепці задом наперед,
як переможець реаліті-шоу, який відпочиває.
У нього був райський сад.
Він міг робити все, що хотів.
Він міг робити те, що роблять усі чоловіки на самоті,
наприклад, нюхати пуки, чи що ви там робите.
Але Адам хотів мадам.
Справді, Адам був справжнім адамантом.
У мене є ще багато такого.
Серйозно, народ.
Дякую.
Адаму було нудно, він казав: «Який жах!
Нікому зі мною гратися».
В'ялий.
Адам був роздратований. Він був як розбещена дівка.
Гадаю, Адам був першим Енцо в історії.
А даму він хотів, тож…
Я ж казала, що є ще.
…він повторював: «Який жах! Нікому зі мною гратися.
Я поскаржуся Богу».
Він відкрив WhatsApp.
«Чудово, тато в мережі».
Він послав Богу аудіоповідомлення.
«Тату, зі мною ніхто не грається!»
Бог кидає все
і каже: «Привіт, малий.
Тато зробить тобі чудову іграшку».
І Він створив Єву.
Ми дізналися,
що були створені, щоб розважати тих виродків.
І наче цього недостатньо,
Бог використав кістку з тіла Адама, щоб створити Єву.
Ми народжені в боргу, у боргу перед клятими виродками.
Ось чому, коли я зустрічаю нового хлопця,
я купую йому реберця на грилі,
щоб сплатити борг.
А ще я роблю йому мінет, щоб покрити гонорар і відсотки.
Гадаю, коли Бог створив Єву, він добре впорався.
Уявіть Єву, найгарячіша дівчина у світі,
прибуває до Едему з дна моря,
у стилі «Колишні на пляжі».
Не думаю,
що Адам був найвдалішою спробою.
Богу потрібен був час, щоб створити ідеального чоловіка.
Вийшло в нього, коли він створив Родріго Гільберта.
Я уявляю
Адама
потворним хлопцем з великим серцем.
Знаєте цей тип?
Хлопець, з яким не хочеться спати,
поки не відволічешся, переспиш, а в нього довгий член?
Ви знаєте, дівчата, так?
Кожна жінка спала з негарним хлопцем з величезним членом.
«Ні, він класний. Він веселий, милий.
Він просто доставляє піцу».
Уявіть, як Адам
бачить цю красуню і каже:
«Ти часто сюди приходиш?»
Бідолашна Єва, Адам — єдиний її варіант. Уявіть, ви відкриваєте тіндер, а там Адам.
Інстаграм. Адам.
Групу у WhatsApp. Адам, Боже, Сід Морейра.
Довгі аудіо.
Дівчата,
не обманюйте себе.
Ми несемо разом з Євою цю провину за гріх,
бо згідно з історією
Єва не змогла встояти…
перед яблуком.
Яблуком.
Не перед «Нутеллою», беконом, пивом і самбою. Перед яблуком.
Коли ви востаннє божеволіли посеред ночі,
вставали з ліжка, відкривали холодильник і об'їдалися яблуками?
Ніколи!
Ми не любимо яблука. Ми не довіряємо яблукам.
Ми читали «Білосніжку»!
Єдине, що ми хочемо з яблуком — це айфон. До біса решту!
Згідно з історією, хто переконав Єву вкусити яблуко?
Змій. Ні.
Ні!
Не уявляю, як гола жінка
розмовляє зі змієм.
Я вживала всілякі наркотики.
Я розмовляла з папоротями, пандами, прибульцями, але не терплю змій.
Змії отруйні.
Змії неприємні.
У них немає навіть рук, щоб помахати.
І якщо в них має рук, як змія принесла яблуко в Едем?
Штовхаючи його?
Гадаю, Адам причетний до цього.
Адам причетний до цього.
Пам'ятайте, коли Єва прибула туди,
вона була гола.
Ми знаємо, якими стають чоловіки, коли бачать оголену жінку.
Адам був такий…
Цицьки!
«Вагіноциць»! Слова тоді ще не винайшли.
Може, так і було. Первородний гріх — це стоячий член.
І ще, у цій історії Адам дав ребро, щоб створили Єву.
На картинах Адам має бути таким.
У цій історії все пішло не так,
і, гадаю, усе пішло не так,
бо Господь —
батько.
Якби Бог був мамою,
ніхто б не з'їв кляте яблуко перед обідом.
Мами тримають на короткому повідку.
Той, у кого мама з характером, знає це. Це диявол.
Моя мама тут.
Я люблю свою маму. Мамо, ти це знаєш.
Я її фанатка, вона виростила двох дітей, вона сильна, але вона дияволиця.
У цієї відьми є характер. Вона досі командує мною.
Мною і сестрою.
Кілька років тому моя старша сестра, Кароліна,
вирішила вийти заміж.
Сумно бачити, як людина, яку ти любиш,
яка йде шляхом зла,
іде в долину тіней.
Сестри, я намагався вивести її на світло, я показала їй наркотики та свінг-клуби.
Я програла темряві шлюбу.
Найгірше те, що вона хотіла, щоб я була подругою нареченої.
У мами був такий характер,
що вона змусила мене бути подругою нареченої.
Я визнаю, що була незадоволена,
і випила забагато.
Мене знудило.
На мою сестру.
Гарна історія.
Через два роки після весілля Кароліна подзвонила мені й сказала:
«Привіт. У мене гарні новини.
Я вагітна!»
Я сказала: «Я п'яна!»
Вона спитала: «Знову?» Я сказала: «Досі».
Вона сказала: «Я вагітна і я хочу,
щоб ти була хрещеною моєї дочки».
Я сказала: «Мила,
ти так нічого й не навчилася?»
Я не можу бути хрещеною. У мені немає нічого хорошого.
Я гарна зовні, але всередині гнила.
Замість крові в моїх жилах тече суміш алкоголю і локшини швидкого приготування.
Я незріла.
Я можу прийти з похміллям і пити святу воду з раковини.
Плеснути священника по дупі, підняти рясу й сказати: «Гляньте, хорист!»
Я ж казала про характер моєї мами, так?
Я хрещена мати!
Хрещена Бру.
Потім народилася моя племінниця. Її звати Клара.
Вона така мила.
На превеликий жаль моєї сестри, її дочка схожа на мене.
Позбавила мене тяжкої роботи.
На третій день народження племінниці, подзвонила мама,
і після цього дзвінка я з любов'ю прозвала маму
кол-центром приреченості.
Вона своїми дзвінками викликає пекло.
-«Привіт, мамо». -«Привіт, мила!»
Що?
Вона ніколи так зі мною не розмовляла.
Де пекельний вогонь?
«Мамо, чого ти хочеш?»
«Слухай, щодо твоєї племінниці, тобто дня народження твоєї хрещениці,
і їй потрібне ліжко».
«Можливо, її хрещена…»
Хрещена!
«…може купити їй його?»
Я зрозуміла. Це не любов. Це рахунок-фактура.
Народ,
я не є експертом по дітях.
Я не знаю, де вимикач.
Моя племінниця пройшла через дуже дратівливий період.
Серйозно. Вона тільки спала, плакала, блювала й какала.
Як я, коли п'яна.
Я дала їй таблетки від похмілля.
Моїй сестрі це не сподобалося!
«Не можна їй таке давати, вона дитина».
Я сказала: «Я теж дитина. Я досі смокчу!»
Такі в нас удома суперечки.
Коли мама сказала це, я подумала:
«Моїй племінниці три роки.
Мабуть, вона завбільшки як сендвіч з Subway.
Ліжко для дитини такого розміру не повинно бути дорогим».
Я сказала: «Мамо, я дуже зайнята.
Вибери ліжко, візьми мою кредитку й заплати за нього».
Немає нічого поганого
в тому, щоб дати мамі
свою кредитку.
Мами — це святе.
Мама дала мені життя, годувала грудьми, більше не смокче член.
Хай там як…
У мене угода з банком. Щоразу, коли я проводжу карткою,
банк надсилає СМС, щоб я знала, у що я вплуталася.
«Справді хочеш витратити 300 реалів на карлика наче з "Телепузиків"?»
Я була на робочій нараді,
у мами моя картка,
і тут я отримую таке повідомлення:
«Ви щойно витратили
1200 реалів у "Ток і Сток"».
Я подумала, що маму пограбували.
«Її викрали. Неймовірно!»
Подзвоню, щоб перевірити. «Мамо, усе гаразд?»
«Усе чудово».
«Я отримала дивне повідомлення з "Ток і Сток".
Ми щойно купили їхній магазин?»
«Ні, мала. Я щойно купила ліжко твоїй племінниці, я ж казала».
«Мамо,
ти божевільна?
Тисячу двісті реалів за дитяче ліжко?
Що сталося?»
«Це ліжко Ельзи. З "Крижаного серця"».
«Тоді віддай його їй!
Ти здуріла?»
Тисячу двісті реалів за дитяче ліжко!
Моє двоспальне ліжко не коштувало стільки.
А в моєму ліжку є двері, що обертаються.
«Мамо, це безглуздо. Поверни ту кляту річ!»
Вона сказала, що не зможе.
«У мене немає вибору?
Я купила ліжко Ельзи? З "Крижаного серця"?»
Вона сказала: «Вітаю!»
«Добре, мамо.
Якщо не можеш повернути, я заплачу, але послухай,
Я хочу сісти на це ліжко
зі склянкою віскі в руці,
а Ельза, маленька шльондра, хай краще пукає у віскі кубиками льоду».
Дитина буде спати на цьому ліжку, поки їй не виповниться 80, мені начхати!
Вона втратить цноту на ньому.
Я хочу відео та фото як доказ.
Колись я встановлю над ліжком дзеркало,
і Ельза оближе мене своїм крижаним язиком.
Я все це сказала
своїй мамі.
Я вивільнила всю лють.
Народ,
я — комікесса.
Мене не сприймають серйозно.
Я прокричала їй усе це,
а вона відповіла: «Ти кумедна!»
Через рік після ситуації з ліжком
я ще платила щомісячні внески
і встромляла шпильки в ляльку вуду Ельзи.
Дзвонить Кароліна. «Привіт,
маю гарні новини!»
«Якщо вагітна — припини розсувати ноги.
Щоразу, коли ти народжуєш, мій тиск чи рахунок по кредитці росте».
Вона сказала: «Ні.
Я знайшла роботу».
Я питаю: «Ти заплатиш за ліжко?»
Вона сказала: «А ти кумедна!» І я така…
«Я знайшла роботу,
але не в Бразилії.
Робота у В'єтнамі».
Я сказав: «Мила,
хіба ти не вчителька англійської? Що таке? Хтось спалив Фіска?»
Вона кинула слухавку.
Друзі,
моя сестра Кароліна
переїхала до В'єтнаму.
Клара, моя племінниця,
переїхала до В'єтнаму.
Моє єдине питання: «А як щодо ліжка?»
«Мамо, а ліжко?»
«Я намагалася, та в літак не помістилося». Я сказала: «Їм не потрібен літак.
Вони можуть стрибнути на ліжко й веслувати.
Перетнути океан!
Моана змогла!»
Ліжко Ельзи з «Крижаного серця»
тепер у моєї мами.
У 65-річної жінки,
яка навіть не знає, що таке «Дісней».
Відпусти.
Через шість місяців після переїзду сестри у В'єтнам,
хто мені подзвонив?
Кол-центр приреченості
«Привіт, мамо».
«Привіт, мила!»
Я сказала: «Я знаю цей тон».
Це тон Сатани, який хоче зібрати кошти,
Чого ти хочеш, Діді? Кажи!
«Твоя племінниця,
тобто твоя хрещениця,
їй потрібен
велосипед».
Я сказала: «Почнімо з того,
що дитині не потрібен велосипед.
Дітям потрібен кисень, сонячне світло, питна вода.
Ця дитина має повернутися до Бразилії й спати на своєму ліжку.
Навіщо їй велосипед?
Вона працює на Uber Eats?
Їй чотири роки.
У неї є клятий газетний маршрут?»
Мама сказала: «Ти бездушна!
Їй потрібен велосипед, бо вона не може завести друзів у В'єтнамі».
Я сказала: «Хай грається зі шрапнеллю, мені байдуже.
Не торкайтеся моєї кредитки. Клята родина шахраїв».
Я все це сказала мамі.
Через п'ять секунд я пошкодувала.
Мама сильно кричала на мене телефоном.
Вона кинула слухавку, передзвонила, щоб знову кинути.
Я сказала: «Добре. Скільки коштує цей маленький велосипед?
Прошу, пам'ятай, що я щойно спитала точну ціну.
Я більше не довіряю тобі, моя так звана матір».
Вона сказала: «Грубо!
Я знаю ціну.
Але спочатку я маю тобі дещо сказати».
«Гаразд, пані, що знову за афера?»
«Твоя племінниця
їздила на орендованому велосипеді у В'єтнамі
і поранила свою маленьку ніжку об ланцюг велосипеда».
«Що? Хіба ноги не повинні бути на педалях?
Що за тупа дитина не вміє їздити на велосипеді?»
Мама сказала: «Замовкни! Це був нещасний випадок.
Твоя племінниця їхала на велосипеді
і заснула».
Гей!
«Хвилинку.
Це безглуздя якесь.
Хочеш сказати, що чотирирічна дитина заснула на велосипеді?
Ти кажеш, що я витратила 1200 реалів на ліжко Ельзи,
коли вона може спати де завгодно?»
Тоді мама назвала мені ціну
велосипеда з захистом від ланцюга
для дурних сонних мух.
Тисячу п'ятсот реалів
за велосипед такого розміру. Я сказала: «Мамо,
чому ми так балуємо цю дитину?»
Коли ми з Кароліною були дітьми,
у нас нічого не було.
На мені була лише одна марка одягу, під назвою «Карла».
Карла — моя старша кузина.
Я наймолодша із шести кузин.
Одяг переходив від кузени до кузени.
Коли він доходив до мене, заряд у нього був 1%.
Білі футболки мали такі жовті пахви,
що виглядали анемічно. Серйозно.
Ми прали їх фолієвою кислотою.
Як і моя племінниця, я теж у дитинстві щось дістала з казки.
Новий одяг імператора.
Я сказала: «Мамо.
Чому, мамо?
Чому ми так балуємо цю дитину?»
Мама сказала: «Бо вона особлива. Вона поліглотка».
Я сказала: «Ні». Вона сказала: «Вона теж».
Я сказала: «Не знаю, що це означає!»
Потім вона пояснила.
«Чотирирічна дівчинка знає португальську, англійську та в'єтнамську».
Я сказала: «Не може бути.
Вона б не наважилася».
Ким вона себе вважає? Розумною в родині тупих людей?
Тому в неї немає друзів.
Зарозуміле поріддя!
Закладаюся, вона сидить перед класом.
Скажи їй сісти ззаду, провалитися три роки поспіль,
продавати наркоту та подивитися, скільки друзів вона заведе.
Поліглотка, це смішно!
Я поліглотка. Я говорю португальською і багато дурні.
Я розмовляю сленгом. Я розмовляю з Вентурою і розумію, що він каже.
Я розлютилася. Я зателефонувала сестрі у В'єтнам.
Вона відповіла. Я сказала: «Дай поговорити з клятою соплячкою,
впертою, нахабною, сонною,
клятою поліглоткою,
і до біса особливою дитиною.
Знає в'єтнамську, та не вміє їздити на велосипеді?»
Вона покликала племінницю. Так мило. Та соплячка тримала в руках мамин айфон,
закрила всі додатки.
Я ненавиджу високотехнологічних дітей. Ніби у вагіні мами був Wi-Fi.
Вона сказала:
«Привіт, хрещена Бру». Я сказала: «То ти велика цяця,
клята поліглотка і все таке, га?»
Клята соплячка, вперта,
груба, до біса особлива клята поліглотка.
«Говори в'єтнамською. Хіба ти не велика цяця?
Говори в'єтнамською».
Вона заговорила.
Вона поставила телефон на підставку, подивилася мені в очі…
Я була така…
Ця дитина хоче обдурити мене!
Це було схоже на мультик, де Пінгві йде…
Поліглотка, звісно!
Я ж казала, що в моєї мами запальний характер?
Я купила його!
1500 реалів за велосипед.
Є відео, де племінниця їде на велосипеді у В'єтнамі.
Я кажу: «1500!»
Я подзвонила мамі. «Мамо, додавши ліжко й велосипед,
я витратила 2700 реалів на дитину, яку навіть не народжувала.
Усі ці гроші дають мені право
виходити на сцену, розповідати цю історію,
і називати сестру клятою курвою.
Перед усією країною!»
Тепер це на Netflix!
Дякую.
Проблема…
Проблема в тому, що вся моя родина побачить це на Netflix.
Навіть у В'єтнамі!
І я боюся їхньої реакції. Думаю, я втрачу сім'ю.
Подумавши про це, я подзвонила терапевтці.
«Доку,
а як щодо пошуків мого тата?»
Можете повірити, що я пішла на пошуки виродка?
Я не контактувала з ним,
але згадала, що його дочка стежить за мною в інстаграмі.
Зведена сестра.
Зведена сестра — це кумедно.
Вона наче наполовину сестра, а наполовину сирна піца.
Це те, що мені спадає на думку, коли я вирішую сімейні справи.
Я написала їй. Я ніколи з нею не розмовляла.
Я написала: «Привіт!
Слухай,
у тебе є номер твого тата, мого тата, нашого тата?»
До дупи!
Звісно, у неї був номер.
Її виховував батько.
Її батько був з нею
усе її життя.
Зіпсоване поріддя! Легко, коли тато вдома, так, падлюко?
Глянь на моє життя через недбалість батька, шматок лайна!
Усе гаразд. Вона швидко відповіла.
Вона написала: «Привіт, сестро.
Ось номер тата.
Хай щастить».
Люди, вирощені з любов'ю, дратують.
У мене був номер батька.
Я навіть не знала, як його записати.
Тато? Татко? Немо?
Я записала «тато».
Потім я прочитала це в його WhatsApp: «Востаннє заходив у 1984-му».
Я сказала: «Клятий ледар».
Я жартую про це,
але це був важкий момент для мене,
бо це були перші слова, які я б сказала татові,
і я не знала, що сказати.
Тож я дозволила серцю говорити,
і це єдині слова, які я змогла написати:
«Вітаю, незнайомцю!»
Я написала: «Привіт, тату.
Мене звати Бруна. Я твоя дочка».
Смайлик.
Вони допомагають розтопити лід.
Він відповів.
Він написав:
«Привіт, дочко».
Я подумала: «Боже!
Тепер у мене є тато!
Тепер я татова принцеса! Більше не можна зустрічатися з наркодилерами».
Жартую. Можна.
Потім я написала відверто. Я написала:
«Тату, я хочу познайомитися,
бо відколи ти пішов, на мене в чоловіків члени не встають.
Довга історія, розповім пізніше.
Моя психотерапевтка сказала, що я маю з тобою зустрітися, бо я дивна
і трохи божевільна.
Вона сказала, що неправильно збивати колишнього
і заколоти іншого».
Злочини.
Це сексизм.
«У мене травми, бо ти пішов.
Коротше, я божевільна, і це твоя провина. Смайлик».
Він написав: «Якщо хочеш зустрітися,
то я досі живу в тому ж місті,
де ти народилася».
Я написала: «Чорт! Ми справді не вміємо шукати».
Це маленьке містечко. Усі всіх знають.
Усі знають, де живе Кендімен. Кузени трахаються, бо більше немає з ким.
Ось така моя сім'я. Моє сімейне дерево — виноградна лоза.
Моя тітка досі там живе. Лесбійка. Так.
Ми називаємо її тіткою Буч.
Я подзвонила тітці Буч і сказала… Вам подобається тітка Буч, так?
Тітка Буч.
Я сказала: «Я зустрінуся з татом».
Вона сказала, що допоможе. Я поїхала туди.
Я нервувала. Тітка Буч нервувала.
Ми дісталися місця зустрічі раніше тата.
Я так хвилювалася, що хотіла здатися.
Я сказала: «Тітко Буч, я іду по сигарети».
Тоді я згадав, що не палю. Чорт.
Машина зупинилася.
Татова машина.
Визнаю, перше, що я перевірила — модель.
Щоб знати, чого мені бракувало.
Це мотлох. Він би не взяв мене у «Дісней Ворлд».
Він вийшов з машини
з очима, повними сліз.
Я сказала: «Тату,
ти плачеш?»
Він сказав: «Ні, я п'яний».
Оце я розумію!
Він довів, що він мій тато!
Знайомитись з татом після стількох років — це божевілля.
Дуже важко пробачити того,
хто тебе покинув.
Але водночас було круто бачити в ньому риси,
які в мене є, а я не знала, звідки вони в мене взялися.
Я побачила в татові нерозсудливість,
алкоголізм, сексуальну залежність.
Я справді родом з тієї промежини!
Я почувалася бажаною, як удома, комфортно.
Я була така щаслива, що хотіла подякувати людям,
які допомогли туди потрапити.
Тому я подзвонила зведеній сестрі,
щоб подякувати. Я сказала: «Вгадай, у кого тепер є татко, сучко!»
Посадила тата в машину й поїхала повз притулок.
«У мене є татко, а у вас немає!»
Потім я повернулася на терапію.
Коли я прийшла,
терапевтка сказала: «Бруно, серйозно,
не треба ховатися за жартами.
Що ти відчула від зустрічі з татом?»
Я сказала: «Доку, не знаю чому, але зустріч з татом змусила мене подумати
і переоцінити
усі мої минулі стосунки,
і я зробила висновок,
що мені шкода
всіх моїх колишніх».
Одного за те, що збила його,
іншого за те, що заколола,
але мені шкода їх усіх, бо я впевнена,
що я більше ніколи з ними не зустрінуся.
А якщо ви думаєте: «У дівчини велика самооцінка».
Так, я мусила над нею попрацювати,
бо кожен чоловік, який входив в моє життя, змушував почуватися лайном.
Один розійшовся зі мною, бо я була недостатньо гарна,
не була сексуальною.
Мені подобався хлопець, який не хотів зі мною зустрічатися,
бо він зустрічався з Граці Массаферою.
І оскільки я ніколи не витрачала багато часу на стосунки,
я присвятила весь свій час і увагу,
мою любов, мою відданість,
тому, кого я ніколи не покину.
Собі.
І ця дозволило мені бути на цій сцені,
дивитися на вас і казати:
«Більшість моїх мрій збулися».
Я виступаю перед повним залом, у мене тисячі підписників,
і я страшенно багата.
І я перша бразильська жінка,
яка має спецвипуск комедії на Netflix.
Я хотіла сказати це вам, особливо вам, жінки.
Я хотіла передати це послання особливо вам.
Я не кажу вам залишатися самотніми. Річ не в цьому.
Я хочу, щоб ви ніколи не забували,
що суспільство досі сильно на нас тисне,
змушуючи заводити стосунки,
ніби це головна мета нашого життя.
Наче відсутність стосунків —
це невдача.
І це змушує нас підкорятися тому, чого ми не повинні приймати.
Через це нам хочеться вписатися туди, куди ми не можемо,
тому нам доводиться принижувати себе.
Жінки, є багато інших речей, якими ми можемо займатися.
У нас може бути більше, ніж робота.
У нас може бути кар'єра.
Тож
коли закохуєтеся,
закохуйтеся, віддавайтеся цьому почуттю,
але не забувайте перш за все
любити себе.
Народ…
я сказала
все це
терапевтці.
Вона подивилася мені в очі й сказала:
«Ти кумедна!»
Дякую вам, пані та панове!
Дякую!
Щиро дякую.
Ось так, Netflix. Ми впоралися!
ОСОБЛИВА ПОДЯКА МАМІ, ЯКА ВИХОВАЛА МЕНЕ САМА
І ЗМУШЕНА СЛУХАТИ РОЗПОВІДІ ПРО БАТЬКА У МОЄМУ ПЕРШОМУ ВИПУСКУ КОМЕДІЇ НА NETFLIX
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба