Downloaded from YTS.MX
Hvidhajen.
Skræmmende og fascinerende.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Men er der mere ved disse rovdyr, end man skulle tro?
To forskere…
…med en banebrydende teori…
-Det burde give os gode data. -Jeg har en haj!
…starter en hidtil uset efterforskning.
…for at finde ud af, om disse eksplosive jægere…
Du godeste! Ja.
…kan camouflere deres hud…
…hvilket gør dem til det ultimative rovdyr.
Bevæbnet med over 300 tænder-
-en længde på op til seks meter og en vægt på to ton…
…og en topfart på over 32 km/t-
-har hvidhajen været det perfekte rovdyr-
-i 12 millioner år.
I Mossel Bay i Sydafrika-
-er der masser af hvidhajer.
På en given dag kan vi have op til 50 forskellige hvidhajer-
-som svømmer i bugten.
Jeg hedder Ryan Johnson.
Jeg er hajbiolog her i det sydlige Afrika.
-To hajer her. -Jeg hedder Gibbs Kuguru.
Jeg er haj-genetiker i Holland.
Sammen har de udviklet en teori, der kan ændre alt-
-om havets mest berygtede rovdyr.
Jeg og mange forskere har altid været opslugt af farten-
-kraften, størrelsen og styrken hos hvidhajen.
Men når man ser på dem, indser man-
-at der måske foregår noget diskret.
Det var der, vi tænkte:
"Manipulerer hajerne deres farve for at blive camouflagehajer"?
Camouflage er almindeligt blandt havdyr.
Forskellige blækspruttearter-
-kan skifte farve lynhurtigt.
At falde sammen med omgivelserne kan være en fordel-
-for både byttedyr og rovdyr.
Mange andre dyr bruger camouflage-
-og sofistikerede teknikker til at falde i med omgivelserne.
Men hajer er noget helt andet.
Hvidhajer har forskellige grå nuancer på ryggen-
-og en hvid mave.
Det hjælper hajerne med at falde i med omgivelserne-
-både fra oven og nedefra.
Men hajers evne til aktivt at camouflere sig-
-ville være en åbenbaring.
Teorien om, at hvidhajer kan ændre-
-og modulere deres farve er banebrydende.
Man har forsket i mindre hajarter-
-men aldrig på noget så stort som en hvidhaj.
Aldrig på et rovdyr så kendt som en hvidhaj.
Det bliver en stor udfordring at bevise det.
For at teste deres teori-
-står Ryan og Gibbs i spidsen for en unik efterforskning.
Vi har hørt alle fiskehistorier-
-om hajer, der spontant skifter farve.
Men kigger man i litteraturen, er der ikke meget.
-som støtter, at det her virkelig sker.
Hvidhajer findes i kolde kystvande over hele verden.
I Sydafrika er de veldokumenterede.
Jeg har fået billederne af min forskerven Dylan.
Det er en enorm database over hele Sydafrika.
Han har matchet finner i flere år.
Samlingen består af tusindvis af hajer.
De billeder gør mig nostalgisk.
Du har taget en del.
Vigtige kendetegn, såsom ar og unikke rygfinner-
-gør, at forskere kan spore og sammenligne farven på hajer.
Den her er meget lysere end den anden.
Den er mørk, den er lys.
Men beviserne er mangelfulde.
Ja. Det er den samme haj.
Problemet med at prøve at se, om hajer justerer deres farve-
-er, at databaserne ikke havde en referenceramme-
-som kunne fortælle os, om hajen var mørkere eller lysere.
Lysforhold, vejr og endda kamerastillinger-
-kan ændre en hajs udseende fuldstændig.
Hvis vi skal bevise, at farveskiftet-
-er hajen, der skifter farve, har vi brug for en form for kontrol.
Så kom jeg på farvetavlen.
Tavlen med gråskalering er nøglen til at indsamle visuelle beviser-
-på farveændringer gennem en række eksperimenter.
Det er umuligt for os at måle en vild hajs farve.
Det er det smukke ved farvetavlen. Med billeder af den-
-og hajerne sammen, som jeg overfører til computeren-
-og justerer farverne på, ser jeg hajens præcise farve.
Eksperimenterne bør også give nogle spor om faktorerne-
-som motiverer til camouflage.
Der har været studier af arter i fangenskab-
-for at vise, hajer kan ændre farve, og det styres hormonelt.
Jeg håber at kunne bevise-
-at hvidhajer kan skifte farve-
-og at det hænger sammen med en bestemt adfærd.
Det er så enkelt, men genialt-
-hvordan det løser problemet med-
-at synliggøre farveskiftet.
Første gang, jeg kaldes et geni. Den må jeg huske.
Næste skridt er: Hvordan placerer jeg farvetavlen ved siden af hajen-
-i forskellige situationer? Det kræver lidt kreativitet.
-Har du den? -Okay. Ja.
-Lad os gøre det. -Forsigtig.
Hold den stram.
Sådan.
Det bliver spændende.
En af de vigtigste tests, vi vil lave, er brydningstesten.
Brydning er et bagholdsangreb. De har brug for fart, kraft og list.
Det er her, vi kan måle farven-
-på en stor hvidhaj når den er i fuld jagtmode.
Midt i Mossel Bay ligger Seal Island.
Øen er Sydafrikas epicenter for hvidhajer.
Hver dag svømmer hundredvis af pelssæler for deres liv.
Spidsrod gennem hvidhajer.
Hvidhajernes jagtsucces for sydafrikansk pelssæl-
-er næsten 50 procent, og det er højt for et rovdyr.
Disse hajer har specifikke områder, hvor de vil jage og patruljere.
Det er oftest lige under de naturlige veje, at sælerne-
-bevæger sig til og fra øen.
Ryan og Gibbs trækker en lokkedue-
-i håb om at få hajerne til at bryde overfladen.
Det handler om at fange hajen, når den bryder havoverfladen-
-ved siden af en farvetavle for at kunne måle hajens farve.
Det er en rolig morgen, men Seal Island svigter sjældent.
Der har vi en jagt! Naturlig jagt derovre!
-Den fortsætter. -Wow!
-Det her er vildt. -Sælen har problemer.
Ja. Den bruger båden som beskyttelse.
Hajen missede første gang, men sælen blev så bange-
-at den går i dækning ved båden.
Sælen fører hajen til lokkemaden.
Ja!
-Jeg fik det! -Fedt.
Hajen og farvetavlen kan tydeligt ses.
Det er den første brydning i eksperimentet.
Jeg får gåsehud hver gang.
Man bliver følelsesladet, hver gang man ser det.
Der er mange hajer her.
-Man vil være… -Hold da op!
-Sådan! -Sådan.
De forfølger sæler…
…hele dagen.
Den gør et forsøg.
Da solen går ned efter en dags dataindsamling-
-håber holdet på en sidste brydning.
Kom så.
Wow!
Vi har mistet tavlen og lokkemaden.
Pokkers!
Det var så mørkt, at hajen var i tvivl…
Den prøver igen!
Hajer jager ofte i skumringen, men i mørket-
-kan selv en hvidhaj tage fejl.
Pokkers.
Det bliver svært at få den til at flyde igen.
De må ombygge, før de sejler ud igen.
Men opbygningen af en bevisdatabase er i gang.
Jeg sammenligner den med farvetavlen.
Deroppe. Mørk.
Videnskaben er ikke hurtig. Den kræver tid og data.
Flot.
Især når man prøver at omskrive en hel idé om-
-et videnskabeligt paradigme.
De er alle vigtige.
Der ligger mere bag undersøgelsen, end man skulle tro.
Adfærden er kun en side af undersøgelsen.
Cellestudiet er den anden side, og den er lige så vigtig.
Ja. Det er en han. Helt sikkert en ung en.
Ryan og Gibbs får en sjælden mulighed.
En sådan mulighed for at arbejde med en hvidhaj sker…
-…et par gange i karrieren. -Det er min første gang.
Når hajer på tragisk vis sidder fast i fiskenet-
-sikrer forskere som dr. Matt Dicken-
-at det er helt forgæves.
En af de ting, vi gør, er at tage så mange prøver som muligt.
Det øger vores viden om denne utrolige art.
Dissekering lader holdet lede efter spor-
-til farveændringsteorien skjult i hajens mave.
Hvidhajens kost er sæsonbetonet-
-og ændrer sig, når de bliver større og stærkere.
Hvad og hvor hajer æder-
-kan fortælle os noget om deres behov for camouflage.
-Det er ret sejt. -Jeg vil have sikre beviser for…
…at hvidhajerne æder ved overfladen…
…æder midt i og på bunden.
Det er detektivarbejde, man udfører-
-for at identificere, hvad dyrene æder.
Ved du, hvad det er? En pig fra en pilrokke.
Det kan være beviset, du har brug for for at se-
-at hvidhajerne æder på bunden.
Ja. Enestående.
Det lille fund beviser en vigtig ting:
Camouflage kan være en stor fordel-
-til meget forskellige jagtstrategier-
-ved den lyse overflade og den mørke havbund.
Stor succes med maveindholdet med beviserne fra pilrokken-
―og at hajerne har en varieret jagtadfærd, som vi ønskede.
Og der er mange.
Men beviset på, at farveskifte er videnskabeligt muligt-
-går dybere end bare huden.
Min forskning er baseret på hajens hud og deres tilpasninger-
-som giver huden forskellige funktioner.
En tilpasning, som vi tror, de har-
-er evnen til at skifte farve.
Vi ville designe et eksperiment-
-som viser, om det overhovedet er muligt.
Hemmeligheden bag farveændringer kan være skjult på molekylært niveau-
-med en celle, som kaldes melanocyt.
Melanocytter er vævet, der giver pigment hos dyr.
Det er som en printplade under huden-
-som bøjer og trækker sig sammen alt efter, hvad dyret har brug for.
Lad os sige, at solen stimulerer dig.
Printpladen får huden til at blive mørkere-
-og omvendt, hvis du ikke har fået nok sol.
Så bliver pigmentmændgen mindre. Den bliver lysere.
For at forstå, om der er melanocytter-
-som kan ændre en hajs hudfarve-
-har holdet designet en række tests.
Vi vil tage vævsprøver fra hajens hud-
-og udsætte det for hormoner for at se, om det skaber farveskifte.
Vi håber, at når hormonerne interagerer med vævet-
-bliver det lysere eller mørkere.
Hormonerne efterligner dem, der menes at være i en levende haj-
-under jagt eller hvile.
Vi har nogle hypoteser om, hvad hormonerne gør.
Det første, MSH, er et hormon, der stimulerer-
-udvidelsen af melanocytterne-
-hos næsten alle arter, der har melanin.
Adrenalin har udløst bleghed hos nogle hajer.
Det har også givet en formørkende reaktion hos visse fisk.
Det sidste hormon er melatonin.
Vi tror, at det vil give en blegende reaktion.
Hvis testen virker, bør hudfarven ændres.
Det er sandhedens øjeblik.
Lad os se, hvordan hajerne reagerer på hormonerne.
-Klar? -Ja.
Men prøverne lader ikke til at ændre sig.
Jeg tror ikke, huden reagerer.
Den ligner mere eller mindre sig selv.
Den døde hajhud virker vist ikke.
Det skyldes nok, at hajens væv er fysiologisk dødt.
Alle de små biokemiske kanaler er lukkede.
Eksperimentet er nyt.
Det er typisk, at det ikke virker med det samme.
Ryan og jeg må ændre metodikken.
De fleste hajer er grå eller brune.
Nogle, såsom tiger- eller zebrahajer-
-har karakteristiske mønstre, der adskiller dem.
I False Bay i Sydafrika-
-søger Ryan og Gibbs arter -
-med en tilpasning, der er lige så utrolig som farveskift.
Puffadder-hajer er en føjelig hajart.
Man ser dem ofte indlejret mellem to sten-
-eller ligge ved et stykke tang.
De er søde. De er ikke som hvidhajer.
Man har for nylig opdaget, at arten udviser biofluorescens.
Det er altså en selvlysende haj.
Det er et mysterium, hvorfor hajer er blevet selvlysende.
De er utroligt camouflerede i revene, hvor vi kan finde dem.
Jeg har spekuleret på, hvorfor et dyr-
-der er fokuseret på camouflage, begynde at lyse?
Ryan designede et særligt kamera med UV-lys-
-for at observere de selvlysende hajer.
Er du klar?
For at dokumentere dem-
-må de dykke i den hajfyldte bugt om natten.
Man skal vænne sig til natdykning.
I aften har vi kun UV-lys-
-som stort set er usynligt for os. Resten er sort.
I verdens dybe, mørke hav-
-har visse havdyr udviklet sig til at blive selvlysende.
Evnerne kaldes bioluminescens og biofluorescens.
Bioluminescens er en kemisk proces, hvor en organisme skaber lys.
Som en lygtehaj, der lyser for at undgå rovdyr-
-eller plankton, der lyser ved havoverfladen.
Biofluorescens er en anden-
-og mere mystisk proces.
Biofluorescens er evnen til-
-at tage en bølgelængde lys ind og afgive en anden bølgelængde.
Når man dykkere længere ned, forsvinder alt lys undtagen blåt.
Puffadder-hajer lader til at optage det blå lys-
-og så udsende et gult-grønt lys, som får dem til at se selvlysende ud.
Vi må finde ud af, hvordan hajerne bruger lys og farve-
-til at tilpasse sig miljøet. Vi er her for at udforske.
Hvad det gør for dem og deres overlevelse.
Mange koraller, over 180 fiskearter-
-og nogle krabber viser også neonfarver under UV-lys.
Ballonhajer i Californien lyser også grønt-
-i lys, der efterligner måden, de ser hinanden på.
Man ved ikke hvorfor-
-men mange forskere mener, at det handler om kommunikation-
-samtidig med at den er camoufleret mod rovdyr.
Vi mener, at hajens øjne udvikler sig-
-til at se det gul-grønne lysspektrum.
Det er en tilpasning, så de kan navigere om natten-
-uopdaget af andre organismer, men de kan stadig se hinanden.
Selv når de lyser for hinanden-
-er camouflage afgørende for deres overlevelse-
-som den kan være for hvidhajen.
Biologi er en komparativ kunst.
Vi lærer mere om en art ved at forstå, hvordan andre arter gør det.
Uanset om de camouflerer sig eller kommunikerer-
-har det at gøre med pufadder-hajens adfærd.
MOSSEL BAY SYDAFRIKA
Farveteorien har to dele.
En er, at individuelle hajer kan manipulere med deres farve-
-og at deres farve bestemmes af forskellige aktiviteter.
Da farvetavlen er repareret…
…tager holdet på jagt efter flere hvidhajer
-at dokumentere til deres database.
Det er et hvilested for hvidhajer.
Tanken er at prøve at få denne farvetavle-
-hen til det, jeg tror er en hvilende haj.
Hvis farven styres af hormonniveauerne-
-kan en sovende haj have en helt anden farve-
-sammenlignet med en, der jager.
Mens Ryan styrer en drone, styrer Gibbs en fjernstyret båd.
Jeg har en haj.
Gibbs, en haj!
Jeg har en haj.
Vi sætter båden ud.
Okay. Giv slip.
-Javel. -Gør det.
Sejl hurtigt.
-Kan du se mig? -Ikke endnu.
Ikke endnu. Længere fremme.
-Jeg har dig. -Ja.
Jeg har dig, makker. Har du den?
Flot.
-Jeg vender den lige. -Ja.
-Er du med? -Ja. Jeg sænker den.
Bare så vi kan se farvetavlen.
Det er godt. Der er hun. Hun er oppe nu.
Fremragende.
En hvilende haj og en farvetavle vises på skærmen.
Det kan give helt andre data end hvidhajen midt i jagten.
Det er bare en del af et meget større eksperiment.
Som kontrast til billederne af hvile ved overfladen og jagt over den-
-skal holdet også indsamle farvedata i dybet, hvor der ædes ådsler.
Farven skifter hurtigt, når man kommer dybere ned i vandet.
Jeg er interesseret i eksperimenterne dybt nede.
For hvordan ville en haj camouflere sig ved overfladen-
-er forskellig i forhold til, hvad den vil gøre på bunden.
Ryan skal sænkes ni meter ned i sit specialbyggede dykkebur.
Lad os få buret ned.
Hun er væk nu.
Hun kommer hen til buret.
Den svømmer lige mod buret.
Flot.
Formålet med at lokke hajer til båden er at få dem tæt på farvetavlen.
En haj til. Se, hvordan den dykker.
Når man er dernede, ved man ikke, om det, man har set, passer-
-fordi lyset er blevet dårligere, og sigtbarheden er så dårlig.
Derfor er det vigtigt, at vi har en farvetavle-
-og vi kan fange hajen og farvetavlen sammen.
Så kan jeg tage det med tilbage og finde ud af, hvilken farve hajen har.
Nu dykker hun ned. Hajerne giver os en masse data.
Det er et sjældent indblik i hvidhajens verden på dybt vand-
-hvor de leder efter rokker og andre byttedyr.
Det hele fungerede fint.
Det, der slog mig, var camouflagen.
Det er camouflagen, der gør hajerne succesfulde.
Evnen til at falde i et med omgivelserne.
Miljøet dernede er monokromt.
-Man arbejder for det. -Ja, selvfølgelig.
Databasen er næsten klar-
-og Ryan og Gibbs kan endelig forske-
-længere væk, til rapporter fra en fjern del af verden-
-og en anden unik tilpasning af hajens hud.
Som en del af vores undersøgelse af hajer og farver-
-prøver vi at finde en anden hajart-
-som måske kan skifte farve som en slags camouflage.
Arter som wobbegong og havengle-
-bruger unikke hudmønstre udviklet over millioner af år-
-for at camouflere sig i omgivelserne.
Men hajer med skiftende hudmønstre er sjældne.
Et studie i Maldiverne undersøger, om en genetisk sygdom-
-får en art til at vise denne usædvanlige tilpasning.
Vi er i solrige Maldiverne på Baa atoll.
Vi leder efter en sjælden sorttippet haj.
Tropiske rev er midtpunkt for liv og tilpasning.
Mens nogle dyr vil skille sig ud, gør andre alt for at passe ind.
Kan dette unikke dyr give spor til, hvordan hvidhajens hud kan ændres.
Mit perspektiv på, hvad der placerer hvidhajer tæt-
-på disse sorttippede hajer er på molekylært niveau.
Rapporten udkom for et par år siden-
-med billeder af hajer-
-som havde udviklet et sært plettet mønster.
Det kan skyldes en genetisk tilstand kaldet leucisme.
Leucisme ligger i generne-
-og forårsager en defekt i melanocytterne.
Når de holder op med at fungere korrekt-
-begynder vi at se en ulige fordeling-
-hvor hajens melaninpigment går tabt.
Gibbs bruger gamle og nye metoder.
Fotobeviser og genetiske prøver af leucistiske hajer undersøges.
Men er det en uheldig afvigelse?
Eller måske en hurtig tilpasning?
Den genetiske tilstand er som en mærkelig ulykke.
Den kan have den præcise nøgle-
-som kræves for at camouflere sig i deres miljø.
Hvis sorttippede hajer kan camouflere sig-
-betyder det, at hajerne har fundet en måde-
-at leve med konsekvenserne af klimaforandringer.
Det siger jeg, for Maldiverne-
-har oplevet klimaforandringernes negative konsekvenser.
Havoverfladens temperatur har været over 30 grader.
Korallerne er falmet.
Når man ser på koralrevet, er der mange døde koraller-
-blandet med de levende.
Det gør, at omgivelserne har et tilfældigt mønster.
Jeg tror, at disse hajer passer bedre ind i deres miljø-
-end andre hajer, der ikke har udviklet den genetiske sygdom.
Ifølge rapporten er alle hajer, der har leucisme, unge.
Det får mig til at tro, at hajerne enten overlever-
-og vokser ud af dette hudmønster, eller også er tilstanden dødbringende.
Men vi har kun brug for bevis på et halvvoksent dyr-
-med denne egenskab som tegn på, at de kan overleve med den.
Maldiverne er det perfekte sted for sorttippede hajer.
De er desværre lette at skræmme.
-Hej Ryan. Hvordan går det? -Godt.
Jeg vil høre, hvordan det går i Maldiverne.
Har I fanget hajerne?
Har I fået de genetiske prøver?
Jeg har ikke fået fat i hajerne.
Desværre er det sværere, end jeg troede.
Men vi fik øje på en leucistisk sorttippet haj.
-Det er altid noget. -Smelter de virkelig ind?
Jeg vil mene, at deres mønster-
-passer med koralrevets tilfældige mønstre.
Og i modsætning til de mindre-
-viser leucisme sig i mindre grad.
Det er næsten, som om de større vokser fra det.
Wow. Det gør zebrahajer, når de vokser op.
Så skifter de farve.
Ligesom zebrahajen kan disse sorttippede hajer-
-ændre hudmønstre, når de vokser og bliver mindre sårbare.
Den forbedrede camouflage, forbundet med melanocytter i huden-
-er forskellig fra hurtig hormonforandring-
-der påvirker hvidhajers hud.
Selv hvis vi ser afvigelser i farven, var det ikke det, jeg var ude efter.
Jeg har tænkt på hvidhajen og hud- og hormontesten.
Vi fik ingen reaktion.
Jeg vil vide mere om det, og om vi har en løsning.
De døde celler fungerede ikke.
Jeg foreslår at vi tager ud igen-
-og indsamler levende væv fra hvidhajerne-
-så vi kan ændre cellerne i realtid.
Mens holdet forbereder et sidste forsøg på at få levende prøver-
-begynder Ryan at se på tallene i databasen for første gang.
Vi har sat farvetavlen op ved siden af dykkerbåden-
-hvor vi kan se en haj, der leder efter føde.
Vi har også bragt farvetavlen til havets bund.
Vi har også ledt efter hvilende hajer.
Det mest spændende, udfordrende eksperiment-
-var at få farvetavlen tæt på jagende hvidhajer.
Under denne adfærd-
-må hajerne maksimere deres camouflage.
Kan vi matche hajerne i forskellige eksperimenter-
-kan vi se, om hajerne skifter farve-
-og hvordan farven relaterer sig til de forskellige aktiviteter.
Første skridt er at identificere billeder af en haj-
-der er blevet fanget i flere eksperimenter.
Tanken er, at vi skal identificere hajen-
-i forskellige billeder og situationer.
Nu har jeg en haj.
Hajen med en tydelig byld på kæben-
-som vi har kunnet se flere steder.
Ryan justerer billederne-
-så de grå nuancer matcher på hvert billede.
Skærmen justeres for at få den rigtige hvide farve.
Vi kan justere firkanten her for at få sort.
Når vi har gjort det, ved vi, at alle pixels på skærmen er helt rigtige.
Når den er kalibreret, kan Ryan analysere hajens farve-
-i forskellige aktivitetsstadier og give hudtonen en numerisk værdi.
Et er meget mørkt, næsten sort, 100 er meget lyst, næsten helt hvidt.
Vi får ikke altid hele hajens krop med.
-men vi kan arbejde med visse dele af hajens krop.
Vi har den her.
Den jagende haj fik omkring 22 point.
Det er en meget mørk farve sammenlignet med her.
Det er samme haj, og den får 54, 53 point.
Det er lyse og mørke farver.
Kan vi drage store konklusioner ud fra det?
Nej, men det har bevist, at denne haj har evnen til at skifte farve.
Med tiden kan vi opbygge en database-
-og finde ud af, hvordan hajer kan skifte farve -
-og om den farve, de antager på et bestemt tidspunkt -
-relaterer til deres aktiviteter.
Et tilfredsstillende resultat efter måneders arbejde.
Men næste skridt i efterforskningen-
-bliver afgørende for at bevise, at hvidhajer er camouflagehajer.
Vi skifter til molekylært niveau.
Vi vil tage levende prøver fra hvidhajerne.
Vi tager dem med til laboratoriet og analyserer dem under mikroskop.
Så kan vi svare på-
-om disse hvidhajer kan skifte farve.
Gibbs og Ryan har en plan for en sidste molekylær prøve.
Adfærden er kun ét aspekt.
Cellearbejdet er det andet aspekt, og det er lige så vigtigt.
Denne gang skal de bruge en hudprøve fra en levende hvidhaj.
Vi indsamler friske vævsprøver-
-for huden er i live, og derfor, teoretisk set-
-bør den reagere på vores hormonbehandling.
Vi tager ekstra forholdsregler for at se, om det virker.
Vi rykker laboratoriet ud.
Jeg har mine sonder, som jeg sætter på bedøvelsespistolen.
Jeg har tre opløsninger med livgivende væske.
Vævet holder sig i live, til vi kommer til laboratoriet.
Får vi levende væv til laboratoriet, kan vi injicere hormonerne-
-og ser under mikroskopet, at pigmentet spredes og samles.
Hvis den dør, er alt spildt.
Et vellykket eksperiment kan give afgørende beviser-
-for deres farveændringsteori.
Men først skal de have en prøve.
At være i buret på hajens niveau-
-er nok det bedste sted at tage en prøve fra den.
Jeg er ærligt talt nervøs.
Det er lidt farligt at håndtere disse dyr.
Jeg prøver at få maddingen ned forbi dig.
Jeg vil prøve at få hajen til at følge efter-
-og komme så tæt på dig som muligt. Der skal du satse.
Vi har styr på det.
Jeg tror… Madding… Det er væk. Det er væk.
Kom nu, Gibsy. Hajerne arbejder!
Der er ikke plads til fejl.
Jeg tager prøver det rette sted for at få det rette væv-
-og ikke skade hajerne.
Her kommer den.
-De er hurtige. Pokkers! -Ja.
Flot.
Han spiddede den.
Flot. Den ramte et godt sted.
Godt gået, Gibbs! Det er perfekt.
-Hvordan så det ud? -Det virkede perfekt.
Godt gået. Lad mig få opbevaret prøven.
Det er det, vi leder efter. Huden.
Med første prøve på dækket-
-har de kun en time til at tage de andre prøver.
Vævet skal holdes i live, så vi kan nå hen på laboratoriet.
Se.
Der kommer hajen igen.
-Og mere grå i farven. Så du det? -Ja. Jeg så det.
Jeg fik den!
Det var to.
Perfekt skud. Han har styr på det. Gibbs skyder godt.
Vævet er tykkest der.
Man undgår vitale organer, hvis man rammer bunden af rygfinnen.
En perfekt lille hudlap. Ja.
Jeg ved, han har været stresset-
-over at ramme plet. At se den ramme…
-Lige ved rygfinnen… -Det er perfekt.
Det gør mig glad på hans vegne.
Ud af det blå.
-Det er en ny haj. -Ja.
Han var så genert, og så pludselig…
Det viser, hvad de kan, når de vil.
-Der er han igen. -Tag den, vi har.
Vi må se på denne side. Han ramte en lavt.
Et problem er, at vi tager prøver fra samme haj.
Nej, nej.
Rygfinnen er karakteristisk.
Jeg har fået nok. Rygfinnen er skadet.
Kom så, Gibbs. Skyd.
Måske har vi fået en tredje god prøve.
Så længe Gibbs rammer den her.
Her kommer han.
Det kan være nu.
Jeg lokker ham ind med det samme.
-Åh… -Du milde.
Kom så, Gibbs! Du kan godt.
Ryan og Gibbs har ikke megen tid.
Han er nok rystet efter hajangrebet.
Gibbs havde to perfekte skud, men skyder ikke.
Hajens hud begynder at dø, så snart man tager prøven.
De har brug for sidste hudprøve nu-
-hvis de skal nå til Cape Town med levende væv.
Lige foran ham.
-Ja, han fik den. -Ja. Det er perfekt.
-Flot. -Ja. Den var ret god.
Det burde give os gode data.
Godt klaret.
-Skift tøj. Vi letter anker. -Okay. Kom så.
Vi har fire-fem timer til at nå til Cape Town.
Kom så. Kom så!
Ryan og Gibbs tager prøverne til et laboratorium i Cape Town.
De søger ekspertise hos cellebiolog-
-og billedspecialist dr. Dirk Lang.
I må have haft travlt i dag.
Vi indså, at vi havde to timer til indsamlingen-
-og jeg ville have mindst tre prøver.
Hvis vi kan bevise, at hvidhajens hud-
-styres af hormoner-
-er halvdelen af vores opgave blevet besvaret på stedet.
Mens Gibbs forbereder hormonelle opløsninger-
-forbereder Dirk prøverne, så de er i live under testen.
-Hej med jer. -Hvad så, Gibbs?
Jeg kørte direkte fra havet til laboratoriet.
Hajhudens reaktion på hormontesten-
-vil blive dokumenteret med et konfokalmikroskop.
Hvis vi kan se mikroskopisk-
-at pigmentcellerne samler og spreder sig-
-er der ingen tvivl om, at hajerne skifter farve.
Mikroskopet lader dem se melanocytter i huden-
-og afgør, om de reagerer på hormonel stimulering.
Vi ser en tidsforkortelse, der kan vise os-
-hvordan farveskiftet virker.
Den første test er et melanocytstimulerende hormon.
Hvis deres teori er korrekt-
-bør det forårsage spredning af melanocytter -
-og et mørkere pigment.
Det andet hormon er adrenalin-
-som menes at være til stede, når der jages.
Det tredje er melatonin, et hormon forbundet med hvile.
Det kan efterligne en afslappet haj.
Det er hormoner, som de selv ville producere i forskellige miljøer.
Vi skyller huden med det for at genskabe reaktionen.
De fleste mener, at feltarbejde er det bedste-
-men spændingen i laboratoriet er på et helt andet niveau.
Da tidsintervallerne kommer-
-er det tydeligt, at hormonerne påvirker hudprøverne.
I prøven, som blev behandlet med melanocytstimulerende hormon-
-har melanocytterne spredt sig, og huden ser mørkere ud.
Denne prøve er fra en levende hvidhaj-
-for fem timer siden.
Det er fantastisk.
I modsætning til det, de forudså, viser adrenalinpåvirket hajhud-
-at melanocytterne trækker sig sammen og ser lysere ud.
Den ser blegere ud.
Så er der melatonin.
Vi ser en blanding af lyst og mørkt.
-Vi skriver historie. -Vi kan se forandringerne.
Man forestiller sig dette øjeblik i hovedet.
"Wow, disse celler reagerer på forskellige hormoner."
Det er helt utroligt. Det er fantastisk.
Farveændringer hos hvidhajer.
Det er spændende.
Resultaterne er foreløbige-
-og der kræves mere forskning for at forstå sammenhængen mellem hormoner-
-og adfærd, men reaktionen på disse mikroskopiske melanocytter-
-fortæller en stor historie.
Det betyder, at hvidhajer kan styre deres farve.
Og at den farve, de vælger at tage-
-styres af hormonerne, der frigives i blodet.
Tænk, at noget i et laboratorium bevæger mig.
Jeg er vant til spænding fra jagende hajer.
At nå celleniveau-
-og se dette utrolige ske-
-og at vide, at det betyder noget for videnskaben, er noget særligt.
Det er en utrolig opdagelse, som kan ændre det, vi ved om hvidhajen.
Hvad skal jeg sige? Jeg er målløs, fordi det er så sejt.
Jeg får ikke et lignende øjeblik i min videnskabelige karriere i lang tid.
Med fotografiske og cellulære beviser-
-som tyder på, at arten kan skifte farve.
Det er kun begyndelsen-
-for at forstå hvidhajen som en camouflagehaj.
Tekster: Tim Østerkjerhuus