Downloaded from YTS.MX
Vithajen…
…skräckinjagande och fascinerande.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Men är dessa rovdjur nåt mer-
-än det första intrycket man får?
-Två forskare… -Jösses!
…med en banbrytande teori…
-Det här borde ge oss bra data. -Jag har en haj!
…inleder en utredning utan motstycke…
…för att ta reda på om de här explosiva jägarna…
Herregud! Ja!
…kan kamouflera sin hud…
…vilket gör dem till det ultimata rovdjuret.
Beväpnad med drygt 300 gnisslande tänder-
-en längd på upp till sex meter och en vikt på två ton-
-och kapabel att komma upp i hastigheter på drygt 32 km/timme-
-har vithajen varit det perfekta rovdjuret…
…i 12 miljoner år.
I Mossel Bay i Sydafrika-
-finns det gott om vithajar.
En given dag kan vi ha uppemot 50 olika vithajar-
-som simmar i bukten.
Jag heter Ryan Johnson.
Jag är hajbiolog här i södra Afrika.
-Två hajar här. -Jag heter Gibbs Kuguru.
Jag är hajgenetiker baserad i Nederländerna.
Tillsammans har de utvecklat en teori som kan förändra allt-
-om havets mest ökända rovdjur.
Jag och många forskare har alltid varit uppslukade av farten-
-kraften, storlek och styrkan hos vithajen.
Men när man tittar på dem, inser man-
-att det kanske pågår nåt subtilt.
Det var då vi kom på tanken:
"Manipulerar hajarna sin färg för att bli kamouflagehajar"?
Kamouflage är vanligt bland marina varelser.
Olika arter av bläckfiskar-
-kan skifta färg blixtsnabbt.
Att smälta in i miljön kan vara en fördel-
-för både bytesdjur och rovdjur.
Många andra djur använder kamouflage-.
-och sofistikerade tekniker för att smälta in i miljön.
Men hajar är nåt helt annat.
Vithajar har olika nyanser av grått på ryggsidan-
-med vit mage under.
Motskuggningen hjälper hajarna att smälta in-
-både ovanifrån och underifrån.
Men förmågan hos en haj att aktivt kamouflera sig,
-vore en uppenbarelse.
Teorin att vithajar kan förändra-
-och modulera sin färg är nydanande.
Man har forskat på mindre hajarter-
-men aldrig på nåt så stort som en vithaj.
Aldrig på ett rovdjur så välkänt som en vithaj.
Att bevisa det blir en enorm utmaning.
För att testa sin teori-
-inleder Ryan och Gibbs en unik utredning.
Vi har hört alla fiskarhistorier-
-om hajar som spontant ändrar färg.
Men tittar man i litteraturen, hittar man små ledtrådar-
-som kan visa att det här verkligen händer.
Vithajar finns i kalla kustvatten över hela världen.
I Sydafrika är de väldokumenterade.
Jag fick bilderna av min forskarkompis, Dylan.
Det här är en enorm databas över hela Sydafrika.
Han har matchat fenbilder under årens lopp.
Samlingen består av tusentals hajar.
Jag blir nostalgisk av de här fotona.
Du har tagit en del.
Viktiga kännetecken, som ärr och unika ryggfenor-
-gör att forskare kan spåra och jämföra färgen på enskilda hajar.
Den här är mycket ljusare än den andra.
Den är mörk, den är ljus.
Men bevisen är bristfälliga.
Ja. Det är samma haj.
Problemet vi hade med att försöka se om hajar justerar sin färg-
-är att databaserna förr inte hade en referensram-
-som kunde säga oss om hajen var mörkare eller ljusare.
Ljusförhållanden, väder och även kamerainställningar-
-kan förändra en hajs utseende helt.
Om vi ska bevisa att färgändringen-
-faktiskt är hajen som ändrar färg, behöver vi nån slags kontroll.
Då kom jag på färgtavlan.
Färgtavlan med gråskala är nyckeln till att samla in visuella bevis-
-på färgförändringar genom en rad experiment.
Det är omöjligt för oss att mäta en vild hajs färg.
Det är det fina med färgtavlan. Med bilder av den-
-och hajarna tillsammans, som jag överför till datorn-
-och justerar färgerna på, får jag veta hajens exakta färg.
Experimenten borde även ge ledtrådar om faktorerna-
-som motiverar kamouflage.
Det har gjorts studier på arter i fångenskap-
-för att visa att hajar kan ändra färg och att det styrs hormonellt.
Jag hoppas kunna bevisa-
-att vithajar kan ändra färg-
-och att det är relaterat till vissa beteenden.
Det är så enkelt, men genialiskt-
-hur det här löser problemet med-
-att synliggöra färgförändringen.
Det är första gången jag kallas geni.
Jag tar det. Det är ovanligt.
Nästa steg är: Hur ska jag placera färgtavlan intill hajen-
-i olika situationer?
Det kräver lite kreativitet.
-Har du den? -Okej. Ja.
-Nu kör vi. -Försiktigt, försiktigt.
Håll den spänd.
Så där ja.
Det blir spännande.
Ett av de viktigaste testerna vi ska göra är brytningstestet.
Brytningen är som ett bakhåll. De behöver fart, kraft och list.
Det är här vi kan mäta färgen-
-på en vithaj i sitt ultimata jaktläge.
Mitt i Mossel Bay ligger Seal Island.
Ön är Sydafrikas epicentrum för vithajar.
Varje dag simmar hundratals pälssälar för sina liv-
-genom ett gatlopp av vithajar.
Vithajarnas jaktframgång på sydafrikansk pälssäl-
-är nästan 50 procent och det är högt för ett rovdjur.
De här hajarna har specifika områden där de vill jaga och patrullera.
Det är oftast precis under de naturliga vägarna som sälarna-
-rör sig från och till ön.
Ryan och Gibbs bogserar ett lockbete-
-i hopp om att få hajarna att bryta havsytan.
Det handlar om att fånga hajen när den bryter genom havsytan-
-och bredvid en färgtavla-
-för att kunna mäta färgen på den hajen.
Det är en lugn morgon, men Seal Island sviker sällan.
Där har vi predation! Naturlig predation där borta!
-Försöker igen. -Åh!
-Det här är hett. -Sälen har problem.
Ja. Han använder båten som skydd.
Hajen missade första gången-
-men sälen blev så rädd-
-att den tar skydd runt båten.
Sälen leder hajen till lockbetet.
Ja!
-Jag fick det! -Snyggt.
Hajen och färgtavlan syns tydligt.
Det är första brytningen i experimentet.
Jag får gåshud varje gång.
Man kan inget annat än bli känslosam varje gång man ser den.
Det finns många hajar här.
-Du vill vara… -Åh!
-Så där ja! -Så där ja.
De förföljer sälar…
…hela dagen lång.
Den gör ett försök.
När solen går ner efter en dags datainsamling-
-hoppas teamet på en sista brytning.
Träffa rätt.
Åh!
Vi har tappat tavlan och lockbetet.
Jäklar!
Det var så mörkt att hajen tog fel väg.
Han försöker igen!
Hajar jagar ofta i skymning, men i mörkret-
-kan även en vithaj göra felberäkningar.
-Jäklar. -Oj då.
Det blir svårt att få den att flyta igen.
De måste bygga om allt innan de ger sig ut på vattnet igen.
Men bygget av en bevisdatabas är på gång.
Jag jämför den med färgtavlan.
Där uppe. Mörk.
Vetenskap går inte fort. Den kräver tid och data.
Snyggt.
Särskilt när man försöker skriva om en hel idé-
-om en vetenskaplig paradigm.
Alla de här är värdefulla.
Men det ligger mer bakom studien än man kan tro.
Beteendet är bara en sida av studien.
Cellarbetet är den andra sidan och det är lika viktigt.
Ja. Det är en hane. Definitivt en ung.
Ryan och Gibbs får en sällsynt möjlighet med sitt arbete.
En sån här chans att jobba med en vithaj dyker upp…
-…ett par gånger i karriären. -Första gången för mig.
När hajar tragiskt fastnar i fiskenät…
…ser forskare som dr Matt Dicken till-
-att det inte är förgäves.
En av sakerna vi gör är att ta så många prover som möjligt.
Det ökar vår kunskap om den här otroliga arten.
Dissekering låter teamet söka ledtrådar-
-till färgförändringsteorin dolda i hajens mage.
Vithajens diet är säsongsbetonad-
-och förändras när de blir större och kraftfullare.
Vad och var hajar äter-
-kan berätta något om deras behov av kamouflage.
-Det är ganska segt. -Jag vill ha säkra bevis på…
…att vithajarna äter vid ytan-
-äter mitt i och på botten.
Det är ett detektivarbete man utför-
-för att identifiera vad djuren äter.
-Vet du vad det är? -Nej. Vad?
-En stingrockas hulling. -Va?
Det kan vara beviset du behöver-
-för att vithajarna äter på botten.
-Okej. Enastående. -Jäklar.
Det lilla fyndet bevisar en viktig sak:
Kamouflage kan vara en stor fördel-
-till de helt skilda jaktstrategierna-
-vid den ljusa ytan och den mörka havsbotten.
Stor framgång med maginnehållet-
-med beviset från stingrockan-
-och att hajarna har ett varierat jaktbeteende, som vi önskade.
Och det är många.
Men bevisen för att färgförändring är vetenskapligt möjligt-
-går djupare än bara huden.
Min forskning baseras på hajens hud-
-och olika anpassningar de har-
-som ger huden olika funktioner.
En anpassning som vi tror att de har-
-är förmågan att ändra färg.
Vi ville designa ett experiment-
-som visar om det ens är möjligt.
Hemligheten bakom färgförändringar kan vara dold på molekylär nivå-
-med en cell som kallas melanocyt.
Melanocyt är vävnaden som ger pigment hos djur.
Det är som ett kretskort under huden-
-som böjer och drar ihop sig beroende på vad djuret behöver.
Låt oss säga att du blir stimulerad av solen.
Kretskortet säger åt huden att bli mörkare-
-och vice versa, om du inte fått tillräckligt med sol.
Då får det pigmentet att krympa.
Det blir blekare.
För att förstå om det finns melanocyter-
-som kan ändra en hajs hudfärg-
-har teamet utformat en rad tester.
Vi ska försöka ta vävnadsprover från hajens hud-
-utsätta det för hormoner-
-för att se om det orsakar en färgförändringsreaktion.
Vi hoppas att när hormonerna interagerar med vävnaderna-
-så blir de ljusare eller mörkare.
Hormonerna härmar de som tros flöda genom en levande haj-
-under jakt eller vila.
Vi har några hypoteser om vad hormonerna gör.
Det första, MSH, är ett hormon som stimulerar-
-expansionen av melanocyterna-
-hos nästan alla arterna som har melanin.
Adrenalin har utlöst bleknande hos vissa hajar.
Det har även gett en förmörkande reaktion hos vissa fiskar.
Det sista hormonet är melatonin.
Vi tror att det här kommer att ge en bleknande reaktion.
Om testet fungerar, borde hudfärgen ändras.
Det känns som sanningens ögonblick…
Vi ser hur hajarna reagerar på hormonerna.
-Redo? -Ja.
Men proverna verkar inte förändras.
Jag tror inte att huden reagerar.
Den ser mer eller mindre likadan ut.
Den döda hajhuden verkar inte funka.
Det beror nog på att hajens vävnad är fysiologiskt död.
Alla små biokemiska vägar är helt avstängda.
Experimentet är nytt.
Det är typiskt för vetenskapen att det inte funkar direkt.
Ryan och jag måste ändra metodiken.
De flesta hajar är grå eller bruna.
Vissa, som tiger eller zebra-
-har distinkta mönster som särskiljer dem.
I False Bay i Sydafrika-
-söker Ryan och Gibbs arter-
-med en anpassning lika otrolig som färgförändringar.
Puffadder sharks är en foglig hajart.
Man ser dem ofta inbäddad mellan två stenar-
-eller mysa runt en bit kelp.
De är söta. De är inte som vithajar.
Man har nyligen upptäckt att arten uppvisar biofluorescens.
Det är alltså en självlysande haj.
Varför en haj utvecklades att lysa är ett mysterium.
De är otroligt kamouflerade för reven där vi kan hitta dem.
Jag har alltid undrat varför-
-ett djur fokuserat på kamouflage senare börjar lysa?
Ryan designade en specialkamera med UV-ljus-
-för att observera de självlysande hajarna.
Redo, kompis?
För att dokumentera dem-
-måste de dyka i den hajfyllda bukten nattetid.
Nattdykning får man vänja sig vid.
Ikväll har vi bara UV-ljus-
-som i princip är osynligt för oss.
Resten är svart.
I världens djupa, mörka hav-
-har vissa marina arter utvecklats till att bli självlysande.
Förmågorna kallas bioluminiscens och biofluorescens.
Bioluminiscens är en kemisk process där en organism genererar ljus.
Som en lykthaj som lyser för att undvika rovdjur-
-eller plankton som lyser vid havsytan.
Biofluorescens är en annan-
-och mer mystiska process.
Biofluorescens är förmågan-
-att ta in en viss våglängd ljus och återge en annan våglängd.
När man går djupare, försvinner allt ljus utom blått.
Puffadder sharks verkar ta in det blå ljuset-
-och sen skicka ut ett gult-grönt ljus-
-som får dem att se självlysande ut.
Vi måste ta reda på hur hajarna använder ljus och färg-
-för att anpassa sig till miljön. Vi är här för att utforska.
Vad det här gör för dem och deras överlevnad.
Många koraller, drygt 180 fiskarter-
-och även vissa krabbor, visar neonfärger under UV-ljus.
Blåshajar i Kalifornien lyser också grönt-
-i ljus som härmar hur de ser varandra.
Men vet inte säkert varför-
-men många forskare tror att det handlar om kommunikation-
-samtidigt som den är kamouflerad från rovdjur.
Vi tror att hajens ögon utvecklas-
-att se det gul-gröna ljusspektrumet.
En anpassning.
De kan navigera här på natten-
-oupptäckta från andra organismer, men kan ändå se varandra.
Även när de lyser för varandra-
-är kamouflage lika viktigt för deras överlevnad-
-som det kan vara för vithajen.
Biologi är en jämförande konstform.
Vi förstår mer om en art genom att förstå hur andra arter gör det.
Oavsett om de kamouflerar eller kommunicerar…
…tycks utseendet vara kopplat till beteendet hos puffadder shark.
MOSSEL BAY SYDAFRIKA
Färgteorin har två delar.
En är att enskilda hajar kan manipulera sin färg-
-och att deras färg bestäms av olika aktiviteter.
När färgtavlan är lagad…
…ger sig teamet ut på jakt efter fler vithajar-
-att dokumentera till sin databas.
Det här är en viloplats för vithajar.
Tanken är att försöka få den här färgtavlan-
-intill vad jag tror är en vilande haj.
Om färgen styrs av hormonnivåerna-
-kan en vilande haj ha en helt annan färg-
-jämfört med en som jagar eller söker as.
Medan Ryan styr en drönare, styr Gibbs en fjärrstyrd båt.
Jag har en haj.
-Gibbs, en haj! -Har du en?
-Jag har en haj. -Okej.
Vi kastar i båten.
-Okej. Släpp. -Okej.
-Ska bli. -Kör hårt.
Kör hårt. Kör fort.
-Ser du mig? -Inte än.
Inte än. Längre fram.
-Jag har dig. -Ja.
Jag har dig, kompis. Har du den?
Snyggt.
-Jag ska bara vända på den. -Ja.
-Är du med? -Ja. Jag sänker den.
Bara så att jag kan få färgen. Så vi får färgtavlan.
Det är bra. Där är hon. Hon är ovan ytan nu.
-Enastående. -Ja.
En vilande haj och en färgtavla syns i bild.
Det kan ge helt annan data än vithajen mitt i jakten.
Det här är bara en del av ett mycket större experiment.
Som kontrast till bilderna av vila vid ytan och jakt ovanför den-
-måste teamet även samla in färgdata på djupet vid asätande.
Färgen skiftar snabbt när man går djupare ner i vattnet.
Jag är intresserad av experimenten på djupet-
-för hur en haj skulle kamouflera sig vid ytan-
-skiljer sig från hur den skulle göra på botten.
Ryan ska sänkas ner drygt nio meter i sin specialbyggda dykbur.
Nu tar vi ner buren.
Hon är borta nu.
Hon kommer till buren.
Hon simmar rakt mot buren.
Snyggt.
Syftet med att locka hajar till båten-
-är att få dem nära färgtavlan.
En haj till. Kolla hur hon dyker ner.
När man är där nere, vet man inte om det man har sett stämmer-
-eftersom ljuset har försämrats och sikten är så dålig.
Därför är det viktigt att vi har en färgtavla-
-och vi kan fånga hajen och färgtavlan tillsammans.
Då kan jag ta tillbaka det-
-och ta reda på vilken färg hajen har.
Nu dyker hon ner. Hajarna ger oss mycket data.
Det är en sällsynt inblick i vithajens värld på djupt vatten-
-där de letar efter rockor och andra byten.
Allt fungerade bra.
Det som slog mig var kamouflaget.
Det är kamouflaget som gör hajarna framgångsrika.
Förmågan att smälta in i miljön.
Miljön där nere är monokrom.
-Man jobbar för det. -Ja, visst.
Databasen är nästan klar-
-och Ryan och Gibbs kan äntligen ta sin forskning-
-längre bort, till rapporter från en avlägsen del av världen-
-och en annan unik anpassning av hajens hud.
Som en del av vår undersökning om hajar och färg-
-söker vi en annan hajart-
-som kanske kan byta färg som en form av kamouflage.
Arter som wobbegong och havsängel-
-använder unika hudmönster utvecklade under miljontals år-
-för att kamouflera sig i sin omgivning.
Men hajar med skiftande hudmönster är ovanliga.
En studie på Maldiverna undersöker om en genetisk åkomma-
-får en art att uppvisa denna ovanliga anpassning.
Vi är i soliga Maldiverna på Baa atoll.
Vi söker en sällsynt svartfenad haj.
Tropiska rev är centrum för liv och anpassning.
Medan vissa djur försöker sticka ut, gör andra allt för att smälta in.
Kan detta unika fall ge ledtrådar till hur vithajens hud kan förändras?
Mitt perspektiv på vad som placerar vithajar nära-
-de här svartfenade hajarna finns på molekylär nivå.
Rapporten kom ut för ett par år sen-
-med bilder på hajar-
-som hade utvecklat ett udda fläckigt mönster.
Det kan bero på ett genetiskt tillstånd kallat leucism.
Leucism sitter i generna-
-och orsakas av funktionsfel i melanocyterna.
När de slutar fungera som de ska-
-börjar vi se en ojämn fördelning-
-där hajens melaninpigment går förlorade.
Gibbs använder gamla och nya metoder.
Man söker fotobevis och genetiska exemplar på leucistiska hajar.
Men är det en olycklig avvikelse?
Eller kanske en snabb anpassning?
Den genetiska tillståndet är som en märklig olycka.
Den kan ha den exakta nyckeln-
-som krävs för hajarnas kamouflage i sin livsmiljö.
Om svartfenade revhajar kan kamouflera sig-
-betyder det att hajarna har hittat ett annat sätt-
-att leva med de mänskliga effekterna av klimatförändringar.
Jag säger så för Maldiverna-
-har upplevt negativa effekter av klimatförändringar.
Havsytans temperatur har varit drygt 30 grader.
Korallerna har bleknat.
När man ser korallrevet, finns det många döda koraller-
-blandade med de levande.
Det gör att omgivningen har ett slumpmässigt mönster.
Jag tror att de här hajarna smälter in bättre i sin miljö-
-än andra hajar som inte har utvecklat den genetiska sjukdomen.
Enligt rapporten är alla hajar som har leucism unga.
Det får mig att tro att hajarna antingen överlever-
-och växer ur det här hudmönstret eller så är tillståndet dödligt.
Men allt vi behöver är bevis på ett halvvuxet djur-
-med den här egenskapen som tecken på att de kan överleva med den.
Maldiverna är en perfekt plats för svartfenade hajar.
Tyvärr är de väldigt lättskrämda.
-Hej, Ryan. Hur är det? -Det är bra.
Jag är nyfiken på hur det går i Maldiverna.
Har ni lyckats fånga hajarna?
Har ni de genetiska proverna än?
Jag har inte fått tag på hajarna.
Tyvärr är det svårare än jag trodde.
Men vi lyckades få syn på en leucistisk svartfenad haj.
Det är alltid nåt.
Smälter de verkligen in?
Jag skulle säga att deras mönster-
-matchar korallrevens slumpmässiga mönster.
Och till skillnad från de mindre-
-visar sig leucism faktiskt i mindre grad.
Det är nästan som om de större växer ifrån det.
Wow. Sebrahajar gör det när de växer upp.
Sen ändrar de färg.
Liksom sebrahajen, kan dessa svartfenade hajar-
-ändra hudmönster när de växer och blir mindre sårbara.
Och medan förhöjt kamouflage-
-verkar vara kopplat till melanocyter i huden-
-skiljer sig leucism från snabba hormonförändringar-
-som påverkar huden på vithajar.
Även om vi ser avvikelser i färgen-
-var det inte det här som jag var ute efter.
Jag har funderat på vithajen-
-och hud- och hormontestet.
Vi fick ingen reaktion.
Jag vill veta mer om det och om vi har en lösning.
De döda cellerna fungerade inte.
Jag föreslår att vi ger oss ut igen-
-och samlar in levande vävnad från vithajarna-
-så vi kan få cellerna att förändras i realtid.
Medan teamet förbereder ett sista försök att ta levande prover-
-börjar Ryan gå igenom siffrorna i sin databas för första gången.
Vi har satt upp färgtavlan bredvid dykbåten-
-där vi kan se en haj som letar efter mat.
Vi har också tagit färgtavlan till havets botten.
Vi har även letat efter vilande hajar.
Det mest spännande och utmanande experimentet-
-var att få färgtavlan nära jagande vithajar.
I det här beteendet-
-måste hajarna maximera sitt kamouflage.
Om vi kan matcha hajarna i olika experiment-
-kan vi se om hajarna faktiskt ändrar färg-
-och hur färgen relaterar till de olika aktiviteterna.
Första steget är att identifiera bilder av en haj-
-som fångats i olika experiment.
Tanken är att vi ska identifiera hajen-
-i olika bilder och situationer.
Nu har jag en haj.
Hajen med en tydlig böld på käken-
-som vi har kunnat se på flera platser.
Ryan justerar bilderna-
-så de gråskaliga färgkartorna matchar i varje bild.
Målet är att justera rutan här för att få äkta vitt.
Vi kan justera fyrkanten här för att få äkta svart.
När vi har gjort det, vet vi att varje pixel i rutan är exakt rätt.
När den är kalibrerad, kan Ryan analysera hajens färg-
-i olika stadier av aktivitet och ge hudtonen ett numeriskt värde.
Ett är väldigt mörkt, nästan svart, 100 är väldigt vitt, nästan rent vitt.
Vi får inte alltid med hajens hela kropp-
-men vi kan jobba med vissa delar av hajens kropp.
Vi har den här.
Den jagande hajen fick runt 22 poäng.
Det är en väldigt mörk färg jämfört med här.
Det är samma haj och den får 54, 53 poäng.
Det är uppenbarligen ljusa och mörka färger.
Kan vi dra stora slutsatser av det här?
Nej, men det har bevisat att den här hajen-
-har förmågan att ändra färg.
Med tiden kan vi bygga upp en databas-
-och räkna ut hur enskilda hajar kan ändra färg-
-och om färgen de antar vid en given tidpunkt-
-relaterar till vilka aktiviteter de sysslar med.
Ett tillfredsställande resultat efter månader av arbete.
Men nästa steg i utredningen-
-blir avgörande för att bevisa att vithajar är kamouflagehajar.
Vi byter till molekylär nivå.
Vi ska ta levande prover från vithajarna.
Vi tar dem till labbet och analysera dem under mikroskop-
-för att kunna besvara, en gång för alla-
-om de här vithajarna kan ändra färg.
Gibbs och Ryan har en plan för ett sista molekylärt test.
Beteendet är bara en sida av studien.
Cellarbetet är den andra sidan och det är lika viktigt.
Den här gången behöver de ett hudprov från en levande vithaj.
Vi samlar in färska vävnadsprover-
-för skinnet lever då, och därför, teoretiskt sett-
-borde det svara på hormonbehandlingen vi ger det-
Vi vidtar extra åtgärder för att se att experimentet fungerar.
Vi tar ut labbet på fältet.
Jag har mina sonder som jag ska fästa på bedövningspistolen.
Jag har tre lösningar som ger livgivande vätska.
Vävnaden håller sig vid liv tills vi kommer till labbet.
Om vi får levande vävnad till labbet, applicerar hormonerna-
-och ser under mikroskopet att pigmentet sprids ut och samlas-
-så börjar det likna nåt. Om den dör, är allt bortkastat.
Ett lyckat experiment kan ge avgörande bevis-
-för deras färgförändringsteori.
Men först behöver de ett prov.
Att vara i buren på hajens nivå-
-är nog den bästa platsen för att ta ett prov från den.
Ärligt talat är jag nervös.
Det är lite farligt att hantera de här djuren.
Jag ska försöka få ner betet förbi dig.
Jag ska försöka få hajen att följa-
-och komma så nära dig som möjligt. Då ska du satsa.
-Vi fixar det här. -Vi fixar det här.
Jag tror att det är bete. Det är borta. Det är borta.
Kom igen, Gibbsy. Hajarna jobbar!
Felmarginalen är liten.
Jag ska ta prover på rätt ställe för att få rätt vävnad-
-och inte skada hajarna.
Här kommer den.
-De är snabba. Jäklar! -Ja.
Snyggt.
Han spetsade den.
Snyggt. Det var en bra placering.
Bra jobbat, Gibbs! Perfekt.
-Hur såg det ut? -Det funkade perfekt.
Bra gjort. Låt mig bearbeta det här.
Det är det vi söker. Skinnet.
Med första provet på däck--
-har de bara en timme på sig att ta övriga prover.
Vävnaden måste hållas levande-
-så vi hinner till labbet.
Kolla.
Här kommer hajen igen.
-Och gråare i färgen. Såg du? -Ja. Jag såg det.
Jag fick den!
Två klara.
Perfekt skott. Min pojke kan. Gibbs skjuter bra.
Vävnaden är tjockast där.
Man undviker vitala organ-
-om man träffar längst ner på ryggfenan.
En perfekt liten hudflik. Ja.
Jag vet att han har varit stressad-
-över att träffa rätt, så att se den träffa…
-…precis rätt… -Det är perfekt.
…gör mig glad för hans skull.
Bara så där?
-Det är en ny haj. -Ja.
Han var så blyg. Plötsligt är han en torped.
Det visar vad de kan när de vill.
-Där är han igen. -Ta den vi har.
Vi måste titta på den här sidan.
Se om den… Han träffade en lågt.
Ett problem är om vi tar prover på samma haj två gånger.
Nej, nej, nej.
Ryggfenan är distinkt. Han är en player.
Jag fick den nog. Ryggfenan är skadad.
Kom igen, Gibbs. Skjut.
Vi kanske har fått ett tredje lyckat prov.
Så länge Gibbs känner till den här.
Här kommer han.
-Nu kanske vi slutför. -Vänder.
Jag tar in honom direkt.
-Åh. -Jösses.
Kom igen, Gibbs! Du fixar det här.
Ryan och Gibbs har ont om tid.
Han är nog skakad efter hajattacken.
Gibbs hade två perfekta skott, men skjuter inte.
Hajens hud börjar dö så fort man tar provet.
De behöver hudfliken n-
-om de ska ta sig till Kapstaden med levande vävnad.
Rakt framför honom.
-Ja, han fick den. -Han gjorde det. Perfekt.
-Snyggt. -Ja. Den var rätt bra.
Det här borde ge oss bra data.
Det är upp till dig. Bra jobbat!
-Byt om. Vi lättar ankar. -Okej. Vi drar.
Vi har fyra-fem timmar på oss att ta oss till Kapstaden.
Sätt fart. Kom igen!
Ryan och Gibbs tar proverna till ett labb i Kapstaden.
De söker expertisen hos cellbiolog-
-och bildspecialist dr Dirk Lang.
Ni måste ha haft fullt upp i dag.
Vi insåg att vi hade två timmar på oss för insamling-
-och jag ville ha minst tre prover.
Om vi kan bevisa att vithajens hud-
-kontrolleras av hormoner-
-är halva vårt uppdrag besvarat där och då.
Medan Gibbs förbereder hormonella lösningar-
-förbereder Dirk proverna så de är vid liv under testerna.
-Hej på er. -Läget, Gibbs?
Jag körde direkt från havet till labbet.
Det är inte rätt.
Hajhudens reaktion på hormontesterna-
-kommer att dokumenteras med ett konfokalmikroskop.
Om vi kan se mikroskopiskt-
-att pigmentcellerna aggregerar och sprider sig-
-råder inget tvivel om att hajarna ändrar färg.
Mikroskopet låter dem se melanocyter i huden-
-och avgöra om de reagerar på hormonell stimulans.
Vi ska se ett tidsintervall som kan hjälpa oss med-
-hur färgförändringsmekanismen funkar.
Det första testet är med melanocytstimulerande hormon.
Om deras teori stämmer-
-borde det orsaka utspridning av melanocyter-
-och ett mörkare pigment.
Det andra hormonet är adrenalin-
-som man tror är närvarande vid jaktbeteenden.
Det tredje är melatonin, ett hormon som förknippas med vila.
Det kan likna en avslappnad haj.
Det är hormoner som hajarna-
-skulle producera själva i olika miljöer.
Vi spolar skinnet med det för att återskapa gensvaret.
De flesta tycker att det bästa är att jobba i fält-
-men spänningen i labbet är på en helt annan nivå.
När tidsintervallerna kommer in-
-är det tydligt att hormonerna påverkar hudproverna.
I provet som behandlades med melanocytstimulerande hormon-
-har melanocyterna skingrats och huden ser mörkare ut.
Det här provet är från en levande vithaj, inte…
-I morse. -För fem timmar sen.
Det är fantastiskt.
I motsats till vad de förutspådde, visar hajhuden spolad med adrenalin-
-att melanocyterna drar ihop sig och verkar ljusare.
Den ser blekare ut.
Sen har vi melatonin.
Vi ser en blandning av ljust och mörkt.
-Vi skapar historia. -Vi ser förändringarna…
…och man föreställer sig det här ögonblicket i huvudet.
"Wow, de här cellerna svarar på de olika hormonerna."
Det är helt otroligt. Det är fantastiskt.
Färgförändringar hos vithajar.
Det här är spännande.
Resultaten är preliminära-
-och det krävs mer forskning för att förstå sambandet mellan hajhormoner-
-och beteende, men reaktionen hos dessa mikroskopiska melanocyter-
-berättar en stor historia.
Det innebär att vithajar kan styra sin färg.
Och att färgen de väljer att anta-
-kontrolleras av hormonerna som släpps ut i blodet.
Tänk att jag blir rörd av nåt i ett labb.
Jag blir upprymd av hajar som bryter havsytan.
Att komma till cellnivå-
-och se det här otroliga ske-
-och veta att det betyder nåt för vetenskapen, är speciellt.
Det är en otrolig upptäckt som kan förändra vad vi vet om vithajen.
Jag vet inte vad jag ska säga. Jag är mållös, för det är supercoolt.
Jag får nog inget liknande ögonblick i min vetenskapliga karriär på länge.
Med fotografiska och cellulära bevis-
-som tyder på att arten kan ändra färg.
Det här är bara början-
-för att förstå vithajen som en kamouflagehaj.
Text: Marie Roos