Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- עיבוד של הסדרה, "משפחת קמארה" -
‫- מאת ארסוונדו אטמוווילוטו -
‫תזכור את זה בבקשה.
‫עכשיו, אתה אחראי על המקום הזה.
‫בסדר?
‫כדי שתהיה נייד,
‫נספק לך רכב חברה.
‫לצערי, אני מוכרח ללכת עכשיו.
‫אל תשכח. אם תצטרך עזרה,
‫אתה יכול ליצור קשר עם מר אוג'אנג.
‫קחו גם את השלוש ששם. ‫-כן.
‫זה הכול. ‫-הבחור עם הווסט הירוק
‫והכפפות הכתומות. ‫-כן.
‫שלא תחשוב בטעות שהוא שוער הולנדי.
‫כן. ‫-בסדר, אני הולך עכשיו.
‫תודה רבה. ‫-בסדר.
‫שמור על עצמך.
‫תודה רבה. ‫-בבקשה.
‫סליחה.
‫בסדר. צריך לשמור על הבריאות.
‫שמור על הבריאות שלך גם. ‫-בסדר.
‫תזכור, החווה הזאת,
‫כל הכלובים האלה, הם בדיוק כמו הבית שלך.
‫כן. ‫-סלח לי.
‫כן, שמור על עצמך. ‫-להתראות.
‫ארה, התחלתי לעבוד כאן היום.
‫יהיה לי קשה לעשות תורנות עם אויס ‫באיסוף שלך מבית הספר.
‫היא עסוקה בזמן האחרון.
‫אז מוטב שתלמדי ללכת הביתה לבד.
‫אל תדאג. אויס תלווה אותי הביתה.
‫היא הבטיחה לי.
‫לא אטריח אותך.
‫כשנגיע הביתה,
‫אני אזכיר שוב לאויס, כדי שלא נטריח אותך.
‫אראבה! ‫-אראבה!
‫אם כך, את יכולה לומר לה.
‫אל תדאג!
‫- אונגאס מאנדירי - חוות תרנגולות -
‫ארה!
‫מה זה הקול הזה?
‫איזה קול?
‫לא שמעת את זה?
‫לא שמעתי כלום.
‫היי, ארה!
‫תחבשי את זה.
‫אתה מוכרח לעבוד כאן?
‫המקום הזה רדוף.
‫מה הכוונה, "רדוף"?
‫את יודעת טוב מאוד ‫שאני מפחיד יותר מכל רוח רפאים.
‫ארה, תחזיקי את זה.
‫בחייך. אני רצינית, אתה יודע. ‫-זה נכון.
‫גם אני רציני, ארה.
‫ארה! ‫-שמעת?
‫הקול חזר שוב.
‫איזה קול?
‫באמת לא שמעת את זה?
‫לא, לא שמעתי כלום.
‫היי, בואי!
‫תחזיקי חזק, בסדר?
‫טוב.
‫מוכנה?
‫כן, מוכנה. ‫-יוצאים לדרך!
‫אז אתה תעבוד כאן?
‫לא תצטרך יותר להעביר ביצים לשוק?
‫תפסיק עם עבודת נהג המונית המקוונת?
‫נכון.
‫אני אטפל בתרנגולות ואעשה כל מה שקשור בזה.
‫אני אתחיל לעבוד כאן.
‫אנדי! ‫-רינדו, בבקשה.
‫דן, מספיק! ‫-חכה.
‫רינדו, בבקשה. ‫-זה אנדי, גבירתי.
‫מה אתם עושים?
‫תמשיכו לעבוד. צריך לסיים את המטלה.
‫מספיק עם זה. בחייכם.
‫אני רוצה את נתחי הבשר.
‫וואו.
‫מר אא, אל תתקמצן.
‫כבר הרבה זמן לא אכלתי.
‫למה? ‫-זאת אינפוזיה.
‫חתיכת…
‫בוא איתי.
‫מהר.
‫מה זה היה מקודם?
‫רציתי לתת לך פתק…
‫אני מבינה.
‫אז, רינדו נשיאת הכיתה
‫והחבר הנאמן כביכול מתבררים כבוגדים.
‫הייתי צריכה לדעת.
‫אויס, הבנת לא נכון!
‫דני, את מלאה בהפתעות.
‫היי, תפסיק עם זה.
‫אז?
‫המכירות לא הולכות טוב.
‫אני לא בטוח.
‫אגיל, רק רגע.
‫חכי רגע.
‫לא יודע איך לומר.
‫תראי, אחותך חזרה.
‫אימא, אני בבית.
‫אויס, תשחקי בבקשה עם אגיל.
‫לא נראה לי שאוכל להמשיך. ‫אני חושש שזה לא יימכר.
‫אני אקח את זה.
‫אם זה לא יימכר טוב, אני אחזיר את זה.
‫כן. ‫-יש לנו 57 כאן.
‫אני אקח שניים לילדים שלי.
‫בטח, קח.
‫תודה.
‫טוב, אנחנו צריכים ללכת.
‫בסדר, תודה.
‫בבקשה.
‫גם אני. להתראות.
‫ביי.
‫ביי, אגיל.
‫את רוצה לפתוח את זה?
‫אויס.
‫את באמת לא יכולה יותר ללוות את ארה?
‫יש לי הרבה פעילויות נוספות עכשיו.
‫הייתה לנו גם הרבה עבודה קבוצתית.
‫אז אני לא תמיד יכולה לחזור הביתה בזמן ‫כמו בעבר.
‫אחרי הכול,
‫ארה כבר מספיק גדולה לחזור הביתה לבד.
‫אבל זה יצער אותה, את יודעת.
‫הבטחת שתלווי אותה הביתה.
‫זה היה כשעוד הייתי בחטיבת הביניים.
‫לא הייתי עסוקה כל כך.
‫אני מבינה. אם כך, את צריכה לדבר עם ארה.
‫אל תטריחי את אביך בכך שתבקשי ממנו ‫לאסוף אותה בגלל שאת לא יכולה.
‫זה לא נמכר טוב.
‫אנשים לא קונים יותר אופאק.
‫את רוצה לנסות למכור אופאק אונליין?
‫אני יכולה לעזור לצלם את התמונות אם תרצי.
‫מישהו ירצה לקנות? ‫-מהר יותר! זהירות!
‫ראיתי אנשים שעושים זאת. ‫-זהירות!
‫אני אשאל את דודה סלמה.
‫אני רוצה עוד.
‫היי.
‫אני מצטערת שלא ביקרתי לאחרונה.
‫רוצה קצת?
‫יש לזה ריח טוב. אויס?
‫היי.
‫יש לי פתרון בשביל העסק שלנו.
‫מה זאת אומרת, "פתרון"?
‫פגשתי חבר ותיק שלי.
‫לא ראיתי אותו כל כך הרבה זמן ‫עד ששכחתי מקיומו.
‫פעם הוא היה עני, אבל עכשיו הוא עשיר.
‫הוא נראה ממש טוב.
‫הוא מכר את הקרקע שלו ‫והקים עסק לגידול שפמנונים.
‫מעניין איך אנשים מסוימים ‫יכולים להפוך לעשירים בן לילה
‫בזמן שאנחנו מתאמצות לשרוד.
‫נכון?
‫אז, הוא רוצה להלוות לנו כסף
‫כדי לממן את העסק שלנו.
‫זה נכון? איך נחזיר לו את זה?
‫הוא אמר שאין לנו מה לדאוג. ‫אנחנו יכולות להשתמש בכסף.
‫מי מלווה כסף בחינם?
‫יש אנשים שיעשו זאת.
‫מי?
‫האדם שהזכרתי.
‫הרגע אמרתי לך. לא הקשבת?
‫בכל מקרה, את לא צריכה לדאוג בקשר לזה, טוב?
‫פשוט תשאיר את זה לי.
‫זה קשה אם נמכור רק אופאק.
‫פשוט קחי את זה.
‫אני בבית.
‫גם ארה. ‫-את כאן.
‫אימא, לא מכרנו הרבה.
‫דודה סלמה, את כאן כבר מזמן?
‫כן.
‫יקירי, איך היה?
‫יקירתי,
‫יש לי עבודה חדשה עכשיו.
‫תודה לאל.
‫החל ממחר אעבוד בחווה.
‫יקירי.
‫החווה בטוחה, נכון?
‫בהתחלה חששתי,
‫אבל כשהגעתי לשם, המקום עבר חיטוי.
‫אימא.
‫הם אמרו שיתנו לו רכב.
‫אז יהיה לנו רכב שוב. ‫-זה רכב חברה.
‫אצטרך לנסוע הרבה
‫עם הרבה תרנגולות, אז הם יספקו לי רכב חברה.
‫אבל אני לא אוהבת ‫את מקום העבודה החדש של אבא.
‫למה?
‫כי יש שם רוחות רפאים.
‫באמת?
‫איפה רוחות הרפאים?
‫אני אלחם בהן.
‫אני רצינית. אני לא משקרת.
‫למה ארה אומרת שהחווה רדופה?
‫בגלל ש… ‫-כי שמעתי קול שקורא לי.
‫אבל ראינו שם רק תרנגולות, נכון?
‫נכון, רק תרנגולות.
‫יכול להיות שזה התרנגולות?
‫זה מפחיד.
‫מוזר.
‫אולי שמעת לא נכון, ארה.
‫באמת, אני לא משקרת.
‫החווה שבה אעבוד היא לא מקום אפל ומפחיד.
‫היא מוארת, מסודרת ונקייה.
‫אני לא יודע למה ארה אומרת את זה.
‫היי, אגיל. אני בבית.
‫את לא אומרת לי שלום? את רוצה לשחק איתי?
‫היא מבשלת.
‫אפשר לקבל משהו לאכול?
‫אויס, שתדעי שזה נכון, המקום הזה רדוף.
‫לא נראה לי שאלה היו התרנגולות שקראו לי.
‫שמעתי נכון.
‫זה נשמע כמו תרנגולת.
‫זה לא יכול להיות שהתרנגולות קראו לי, נכון?
‫ארה, למה את משתמשת במסרק הזה?
‫אני עדיין משתמשת בו. תחזירי לי אותו!
‫פשוט תשתמשי במסרק אחר. ‫אני אוהבת את המסרק הזה.
‫יש עוד מסרק.
‫עם מי את מתכתבת?
‫זו חברה שלך, אימה?
‫אויס, רוצה להאזין למנגינה החדשה שלי?
‫ארה, למה השארת את המגבת שם?
‫תחזירי לי את המסרק!
‫למה את כזו עצבנית היום?
‫מי עצבנית?
‫פשוט תחזירי לי את המסרק.
‫קחי איתך את המגבת, רה!
‫זה מה שנשאר לנו?
‫זאת אשמתי שבקושי נשארו לנו חסכונות.
‫זה בסדר.
‫אני אסירת תודה שהצלחנו לשרוד עד עכשיו.
‫זה אומר שעלינו להתחיל שוב מהתחלה.
‫תודה שאת נשארת חזקה, יקירתי.
‫את משתעלת. ‫-הינה.
‫תשתי משהו.
‫ארה.
‫ממחר, את תחזרי הביתה לבד, בסדר?
‫אני לא יכולה לאסוף אותך יותר.
‫יש לי הרבה פעילויות בבית הספר,
‫אז לא תמיד אוכל להיות שם בזמן.
‫תצטרכי להתחיל לחזור הביתה לבד, טוב?
‫איך את יכולה לעשות זאת?
‫הבטחת שתמיד תלווי אותי הביתה.
‫אני תמיד קיימתי את ההבטחות שלי.
‫למה את מפרה את שלך?
‫אני יודעת, אבל זה היה בעבר.
‫לא הייתי כל כך עסוקה אז.
‫וזה דבר טוב
‫אם תלמדי לחזור הביתה לבד, כמו שאר הילדים.
‫זה לא אומר שלא נאסוף אותך בכלל.
‫אם יהיה לי זמן לזה, ‫או אם אחותך לא תהיה עסוקה,
‫אנחנו בהחלט נאסוף אותך. בסדר?
‫אני רוצה גם חדר נפרד, אבא.
‫למה את מרושעת כל כך אליי?
‫תמיד הייתי טובה אלייך.
‫ארה כבר הייתה מאוכזבת ‫כי היא לא יכולה לחזור איתך הביתה.
‫ועכשיו את גם מבקשת שתהיו בחדרים נפרדים.
‫זה הכרחי?
‫אנחנו לא חייבות לעשות את זה, אימא.
‫פשוט, אני רוצה את הפרטיות שלי.
‫זה לא כל כך פשוט לעבור בין חדרים.
‫איפה ארה תישן?
‫היא צריכה לישון איתי ועם אבא?
‫את יודעת שאגיל ישנה בחדר שלנו.
‫אני מתגעגעת לחדר משלי.
‫שיהיו לי דברים משלי.
‫אני לא רוצה לחלוק עם ארה כל הזמן.
‫בסדר, אם זה מה שאת רוצה.
‫אבל תני לנו קצת זמן, בסדר?
‫ייקח זמן לנקות את החדר.
‫אנחנו נצטרך גם כסף.
‫טוב,
‫אם את ואבא חושבים שהחדר השני לא מספיק טוב,
‫תנו לי להשתמש בחדר הזה.
‫ארה יכולה להישאר כאן.
‫בסדר.
‫נראה מה נוכל לעשות.
‫אדוני!
‫ארה!
‫איפה אבא שלך, רה?
‫הוא יצא.
‫הוא אמר שאתה יכול לחכות לו.
‫אימא ואויס בחדר.
‫למה את נראית עצובה?
‫כלום.
‫מר רומלי, אתה מאמין ברוחות רפאים?
‫איפה הרוח, רה?
‫היא בחוות התרנגולות,
‫שמעתי קול קורא לי.
‫אנחנו יודעים שיש שם רק תרנגולות.
‫לא יכול להיות שאלה התרנגולות, נכון?
‫תראי, יכול להיות שאלה התרנגולות.
‫מה? זה אפשרי?
‫כן.
‫כשהייתי בגילך, יכולתי לדבר עם צפרדעים.
‫אולי התרנגולות ידעו שאת רוצה לדבר איתן.
‫ובגלל זה הן קראו לך. נכון?
‫אתה צודק.
‫גם אני רציתי לדבר עם התרנגולות.
‫רואה?
‫איך זה שיכולת לדבר עם צפרדעים?
‫טוב, את זוכרת?
‫מה? ‫-את ה…
‫הצומת שליד מתחם הבתים הגדולים.
‫כן.
‫כשהייתי בגילך, הייתה שם שלולית.
‫עם הרבה צפרדעים.
‫משפחה של צפרדעים?
‫משפחה שלמה.
‫ויכולת לדבר איתם?
‫כן.
‫כל יום אחרי בית הספר,
‫הלכתי לשם ושיחקתי איתן,
‫כדי שאוכל להבין את השפה שלהן.
‫מתוך ארבע הצפרדעים,
‫הייתה צפרדע אחת ‫שהייתה הגדולה והשמנה ביותר.
‫אז היא לא הייתה יכולה לנתר?
‫היא כן. מי אמר שהיא לא הייתה יכולה לנתר?
‫הצפרדע הגדולה ניתרה הכי גבוה.
‫זה היה מדהים, כי
‫הצפרדע הגדולה, היא הייתה…
‫היא נראתה כך. היא דחפה את עצמה ו…
‫בדיוק כך!
‫כאילו, מאוד גדולה?
‫גדולה מאוד. ‫-כמה גדולה?
‫ככה גדולה? ‫-בערך בגודל הזה.
‫אגיל, את רוצה ללכת לישון?
‫רוצה לבוא לישון איתי.
‫יקירי, תמצא בבקשה זמן מחר ‫כדי לנקות את החדר של ארה.
‫בסדר, אני אמצא את הזמן.
‫מסכנה קטנה.
‫היא הייתה המומה כל כך.
‫זה בסדר. היא ילדה גדולה.
‫היא תתגבר על זה מחר.
‫אם אגיל לא תירדם בקרוב, אתה יכול לטפל בה?
‫היום זה התור שלך.
‫אני יודע, אבל מחר אני חייב לקום מוקדם. ‫אני צריך להיות בחווה ב-06:00.
‫זה היום הראשון שלי בעבודה.
‫בסדר?
‫אגיל, בואי לישון.
‫היא עדיין משחקת.
‫קדימה. פשוט תשלימו כבר.
‫כבר יומיים שאתן מתעלמות זו מזו.
‫בקצב הזה, תכף יצמח עליכן אזוב.
‫תהפכו להיות ירוקות.
‫מגעיל!
‫זה מה שאתן רוצות? ‫אתן לא באמת רוצות את זה, נכון?
‫אז, בואו נפסיק לריב.
‫את באמת לא מאוהבת בדני?
‫אני נשבעת, אויס.
‫ואם כן אתאהב במישהו, זה לא יהיה בדני.
‫היא צודקת. ‫היא מאוהבת במישהו מהשכבה שמעלינו…
‫הוא כאן. בואו.
‫תראו אותו. הוא שם.
‫- בית ספר יסודי - קהאיה קיסרואה -
‫אני הולכת. ביי. ‫-ביי.
‫רגע אחד.
‫מכאן. את מוכנה?
‫כן. אני מוכנה.
‫בואי נסתכל, בסדר?
‫זה החדר שלך. תראי.
‫זה יהיה החדר שלך עכשיו.
‫בשבת, ביום חופש שלי,
‫אסדר את החדר.
‫בסדר?
‫נסי אותו. נסי לישון כאן.
‫את יכולה להשתמש בו כבר. נסי את המיטה.
‫סידרתי לך את המיטה.
‫להתראות, אויס.
‫גם אני הולכת.
‫להתראות. ‫-להתראות.
‫ביי. ‫-ביי.
‫למה אתה עוקב אחרי?
‫סתם.
‫אז?
‫תגיד משהו.
‫אל תהיה שקט.
‫אני רוצה להתנצל.
‫באמת רציתי לבקש עזרה מרינדו,
‫כדי לומר…
‫כדי לומר מה?
‫כדי לומר ש…
‫אני ממש מחבב אותך.
‫היא סיפרה לי.
‫אז?
‫סלחתי לך.
‫אז?
‫מה עוד אתה רוצה אחרי שסלחתי לך?
‫שתיקחי אותי הביתה.
‫מה?
‫כלומר… אני יכול ללוות אותך הביתה?
‫בטח.
‫- מנורת לילה - שמיים עם כוכבים -
‫הלו?
‫איפה אתה נמצא עכשיו?
‫ארה ואני בחדרים נפרדים עכשיו.
‫כבר לא צריך ללחוש.
‫חכה דקה.
‫מה?
‫אויס השתנתה.
‫אני לא אוהבת את זה.
‫אני אוהבת את הירוק. ‫-תראי.
‫זה בשבילכן.
‫רק 10,000 עבור אפרוח אחד.
‫את רוצה אותו?
‫לא?
‫רק 10,000.
‫את חוזרת הביתה לבד בזמן האחרון?
‫כן.
‫רוצה שנלך ביחד הביתה?
‫בטח.
‫היי, עצור.
‫למה?
‫האפרוח הקטן הלך לאיבוד.
‫הלכת לאיבוד?
‫את יכולה לדבר עם תרנגולות?
‫מר רומלי אמר שאני יכולה להתאמן על זה.
‫נלך הביתה, טוב?
‫לא! הוא בטח שייך למישהו.
‫אולי נספור עד 100?
‫ואם אף אחד לא יבוא לחפש אותו,
‫ניקח אותו הביתה.
‫בסדר?
‫בסדר, מתחילים. אחת, שתיים, שלוש…
‫לא כל כך מהר!
‫אחת,
‫שתיים, שלוש, ארבע,
‫חמש, שש,
‫שבע, שמונה, תשע, עשר…
‫רק רגע, בסדר?
‫רגע אחד, אפרוחון.
‫מה זה? הלב?
‫אין פה נוצות.
‫חכה רגע, בסדר?
‫האפרוח הזה בטח שייך למישהו.
‫חיכינו לבעלים,
‫אבל אף אחד לא הגיע.
‫בסדר, לכו להחליף בגדים.
‫אתם לא יכולים לשחק בבגדי בית הספר.
‫אלוהים!
‫אימא, לארה יש אפרוח! זה דוחה! הוא מלוכלך!
‫מה את עושה עם האפרוח?
‫בוא אליי.
‫תשאלי אותו אם כדאי לנו לקטוף את הצ'יוטה.
‫בסדר.
‫הוא הפך לכחול.
‫אפשר כבר לקטוף את הצ'יוטה?
‫מה הוא אמר?
‫כלום.
‫ניקיתי אותו עם סבון אנטיבקטריאלי.
‫זה בסדר. אני אעשה לו אמבטיה שוב ‫כדי שיהיה נקי יותר.
‫אנחנו לא יודעים אם האפרוח נושא מחלה כלשהי.
‫זה עלול להיות מסוכן.
‫אבל ניקיתי אותו.
‫אני יודע, ארה.
‫זה נקרא אפרוח ניאון.
‫צובעים להם את הנוצות ‫כדי שילדים ירצו לקנות אותם.
‫אסור לעשות את זה לאפרוחים.
‫אפרוח מסכן.
‫בסדר, מחר יום שבת.
‫אתה תסדר לי את החדר, נכון?
‫תני לי את המגבת.
‫טוב, ננגב אותו קודם.
‫בואי נשים את האפרוח כאן, בסדר?
‫קניתי את זה בדרך הביתה.
‫הינה אתם!
‫היי.
‫יקירי, קדימה. כנסו מהר. צריך להתחיל לנקות.
‫קח בבקשה את אגיל. ‫אני צריכה להכין ארוחת ערב.
‫בסדר, יקירה.
‫אבא בבית.
‫תסדרי הכול בבקשה, בסדר?
‫אני צריך לעזור לאימא שלך. רק שנייה.
‫יקירי. ‫-כן?
‫דודה סלמה קיבלה הלוואה.
‫אבל מה נעשה עם הכסף?
‫טוב, אני חושב…
‫אני מבינה את זה שאויס רוצה חדר משלה.
‫הרי בעבר ישנו בחדרים שונים.
‫אבל עכשיו, זה מעציב אותי
‫שאבא גם הפר את ההבטחה שלו.
‫זה מיקי מאוס? ‫-כן, מיקי מאוס.
‫בואו נאכל. הינה האורז. ‫-איפה זה?
‫איפה הצלחת?
‫תעבירי את הצלחת.
‫אני לא צריכה שום הבטחות.
‫אני רק צריכה שאבא יסדר את החדר.
‫אני לא רוצה שיבטיחו לי כלום יותר.
‫הבטחות רק גורמות למצבים לא נעימים.
‫ועכשיו כשאגיל תובענית כל כך,
‫אימא עייפה.
‫אז…
‫אתה יכול לדבר?
‫אתה מתגעגע למשפחה שלך?
‫גם אני.
‫גם אני מתגעגעת למשפחה שלי.
‫אימא, אני הולכת לבית של אריל, בסדר?
‫- פרטאמיני - מאג'ו -
‫אריל!
‫רק רגע.
‫אז האפרוח הזה אמר לך שהוא הלך לאיבוד?
‫כן.
‫אני רוצה לעזור לניאון,
‫אבל אני לא רוצה להבטיח כלום.
‫מי זה ניאון?
‫זה ניאון.
‫זה ניאון?
‫כן. ‫-אז, זה ניאון.
‫הוא בדרך כלל חונה שם בימי שבת וראשון.
‫אדוני.
‫ראית את המכונית ‫עם הדוכן למכירת אפרוחי ניאון?
‫בדרך כלל הוא עומד שם.
‫אבל לא ראיתי אותו היום.
‫אתה יודע מאיפה באים האפרוחים?
‫כמובן.
‫רחוק מכאן, מקמפונג בדאק.
‫המקום נקרא קמפונג בדאק,
‫אבל יש שם המון תרנגולות.
‫זה רחוק מאוד. ‫סבא ואני רכבנו לשם פעם על אופניים.
‫רואה?
‫לכאן!
‫אויס, אפשר לשאול ממך עיפרון.
‫דני, סרגל.
‫אויס, המכסה אצלך?
‫דן. ‫-אנדי! תתרכז במה שאנחנו עושים!
‫כן. אתה ראש הקבוצה.
‫בבקשה תבחרו מישהו אחר! מה עם רינדו?
‫אויס?
‫לא. ‫-לא.
‫טוב, אז דני. הוא חכם.
‫לא! ‫-לא!
‫אימה.
‫לא! ‫-לא!
‫מה נסגר איתך?
‫אני אפנק אתכם בקציצות.
‫שתי מנות!
‫לא! ‫-לא!
‫למה התכוונת ב"שתי מנות"? יש לך כסף?
‫אתה בדרך כלל מבקש כסף מרינדו.
‫לא, אנדי. המורה רוצה שאתה תהיה ראש הקבוצה.
‫סיים את המשימה.
‫זה?
‫אגיל, בואי אליי.
‫בואי לכאן. ‫-לא.
‫היא רוצה להמשיך לשחק.
‫את לא ישנה מספיק?
‫אגיל הייתה ממש תובענית ‫בשני הלילות האחרונים.
‫יוצאות לה שיניים.
‫גם בעלי עסוק מאוד.
‫הוא מתחיל לעבוד מוקדם בבוקר.
‫אז אני צריכה לטפל באגיל בעצמי ‫כשהיא ממש תובענית.
‫אנחנו צריכות להפסיק למכור?
‫לא, ברור שלא.
‫ההכנסה לא מספיקה.
‫אני צריכה לחסוך כסף ‫במקום החסכונות שהשתמשתי בהם.
‫דודה, אני בסדר.
‫אחת…
‫יהיה לך זמן מחר להיפגש עם החבר שלי, ‫שהסכים להלוות לנו כסף?
‫מחר,
‫בעלי נוסע לעיר עם רכב החברה.
‫ואויס תבלה עם החברים שלה.
‫אני יכולה לנסות.
‫באמת? ‫-כן.
‫אפשר להביא את אגיל איתי?
‫זה לא יהיה בעייתי?
‫לא, אני יכולה לעשות את זה.
‫טוב, אני פשוט אשאל רכב מקרוב משפחה שלי
‫כדי שאת ואגיל תוכלו לשבת בנוחות, בסדר?
‫אבל, אם כבר מדברים על ההלוואה,
‫אני עדיין לא יודעת מה לעשות עם הכסף.
‫זה ממש טעים!
‫באמת?
‫כן! טעים מאוד! ‫-מה?
‫למה את רוצה לעזור לאפרוח למצוא את משפחתו?
‫אני מרגישה רע בשבילו.
‫את צודקת.
‫האפרוח בטח עצוב ‫כשהוא רחוק מהמשפחה שלו, נכון?
‫אז אימא ואבא שלך עדיין לא חזרו הביתה?
‫אבא ואימא שלי אמרו ‫שהם תכננו לנסוע הביתה השנה.
‫אבל הם פוטרו, אז זה לא יהיה אפשרי.
‫אולי הם יבואו הביתה שנה הבאה.
‫טוב, ניאון, אתה לא לבד.
‫גם אריל מבין איך אתה מרגיש.
‫אימא ואבא שלו עובדים בג'קרטה.
‫ג'קרטה רחוקה מכאן מאוד.
‫מה הוא אמר?
‫כלום.
‫נראה שלניאון אין מצב רוח.
‫אם אתה באמת מכיר את המקום שהבחור הזכיר,
‫אולי לא נלך לשם מיד?
‫הדברים האלה שייכים לסבא שלי.
‫הוא היה חייל.
‫אנחנו נמצאים כאן
‫וקמפונג בדאק…
‫זה כאן.
‫זה רחוק?
‫זה רחוק.
‫אם את רוצה ללכת לשם,
‫את צריכה עזרה של מבוגר.
‫ארה! עצור!
‫שמור את העודף. תודה.
‫מר רומלי!
‫עכשיו, אני יכולה לדבר עם האפרוח.
‫ארה, של מי האפרוח הזה? הוא נקי?
‫ניאון נקי.
‫אבא ריסס אותו בחומר חיטוי.
‫באמת?
‫כן, הוא רוסס.
‫מצאתי אותו בדרך הביתה מבית הספר.
‫באמת?
‫האפרוח אמר שהוא הלך לאיבוד.
‫האפרוח אמר לך את זה?
‫כן. ‫-מדהים.
‫הוא ביקש שאמצא את משפחתו.
‫מר רומלי, אתה רוצה לעזור לאפרוח הניאון ‫למצוא את המשפחה שלו?
‫לחפש את המשפחה שלו? הו, לא.
‫תראי, אני רוצה לעזור, אבל…
‫לא עכשיו. יחשיך בקרוב.
‫ברור שלא. ‫אנחנו לא יכולים לעשות את זה עכשיו.
‫ארה, אבא שלך בבית?
‫אני רוצה לשאול את האופנוע.
‫הייתי בבית של אריל
‫ואבא נסע לעיר היום בבוקר.
‫באמת? אפשר לראות את, "אפרוח הנאון"?
‫אפרוח ניאון! ‫-נכון, אפרוח ניאון.
‫הוא חמוד.
‫אני בבית.
‫גם אני בבית.
‫ארה!
‫הכנתי עוף מטוגן
‫ושיפרתי קצת את התיבול.
‫דודה סלמה אמרה שזה ממש טעים. ‫-זה כל כך טעים.
‫אכלתי חמש חתיכות.
‫אני רוצה שתטעמי.
‫אם תגידי שזה טעים, זה יהיה העסק הבא שלנו.
‫לא רוצה את העוף המטוגן שלך.
‫אני חברה של אפרוח הניאון הזה.
‫זה אומר שכל התרנגולות הן חברות שלי, אימא.
‫אני לא יכולה לבגוד בחברות שלי.
‫אויס אומרת שאסור לבגוד בחברים.
‫נכון?
‫אם כך, תני לי לטעום.
‫אני יכול להחליט לגבי העוף המטוגן. ‫אני מקצוען.
‫מר רומלי, ‫למה אתה רוצה לאכול את החברות שלי?
‫אבל זה לא, "אפרוח הנאון".
‫אפרוח ניאון. זה אפרוח ניאון.
‫אני בבית.
‫אז אתה לא מאמין לי?
‫אני מאמין לך.
‫אבל לא האמנת שאני יכולה לדבר עם תרנגולות.
‫אם זה המקרה, אז אני לא מאמין לך.
‫אם את רוצה לדבר עם תרנגולות, את יכולה,
‫אבל אם את אומרת שאת מדברת בשפת התרנגולות, ‫אז אני לא מאמין.
‫אבל אני באמת יכולה לדבר עם תרנגולות, אבא.
‫אני לא מאמין לך.
‫מר רומלי היה יכול לדבר עם צפרדעים.
‫הוא פשוט המציא את זה.
‫אם את רוצה להחזיק חיית מחמד, אני אתמוך בך,
‫אבל אני לא רוצה שתמציאי דברים.
‫אני נוסע מחר לעיר כדי לאסוף את הרכב.
‫אולי תוכלי להצטרף אליי לנסיעה. את רוצה?
‫לא.
‫בסדר, אז את צריכה לאכול ארוחת ערב. ‫אל תשכחי להוציא אותו מהבית.
‫לא תבואי איתי?
‫בואי נגיד לארה להתראות.
‫ארה,
‫כן? ‫-תישארי בבקשה בבית, בסדר?
‫אני יוצאת עם דודה סלמה.
‫בסדר. ‫-רוצה נשיקה באוויר?
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫בואי, מתוקה.
‫ביי. ‫-ביי.
‫בואי נלך. דודה סלמה.
‫מה שלומך?
‫אנחנו בסדר. בואי ניסע. ‫-אתן בסדר? כנסו.
‫בואו ניסע. טוב.
‫בואי ניכנס.
‫מר רומלי!
‫אם אנחנו צריכים עזרה של מבוגר, ‫יש לנו רק את מר רומלי.
‫רק מר רומלי מאמין לי.
‫כבר אמרתי לו, והוא הסכים לעזור.
‫ארה!
‫ניאון, מה עושים עכשיו?
‫מר רומלי לא בא.
‫אולי נלך לשם לבד?
‫אתה יודע איפה זה.
‫ויש לנו את המפה, נכון?
‫מה אם יירד גשם?
‫פני ימינה.
‫אפשר להסתכל גם כן?
‫קחי.
‫מכאן.
‫אין אף אחד בבית?
‫אפשר לעבוד קודם על המטלה.
‫אימא שלי תחזור הביתה בקרוב.
‫אתם לומדים יחד?
‫כן, גבירתי.
‫אויס, תעזרי לי.
‫קודם אני צריכה למצוא את ארה.
‫ארה!
‫היא לא הייתה כאן כשחזרתי הביתה, אימא.
‫ברווזים! ‫-כל כך הרבה ברווזים!
‫הם כל כך חמודים.
‫זה כל כך ארוך!
‫ניאון. ‫-ניאון!
‫אריל. בוא נשחק.
‫קדימה!
‫אני ראשון.
‫אחת, שתיים, שלוש. אני לא מצליח.
‫לא הצלחת.
‫תראי! צפרדע!
‫גם הכלוב לא כאן.
‫זה בגלל שאין לך זמן לשחק עם ארה.
‫היא מתחילה להיות מוזרה.
‫למה את מאשימה אותי?
‫זו לא אשמתי שארה מוזרה.
‫אויס.
‫גבירתי, אני צריך ללכת.
‫שבי.
‫היי, לאן אתם הולכים?
‫אתם נראים עייפים.
‫למה אתם לא עונים?
‫בוא ניקח אותם טרמפ.
‫ארה!
‫האפרוח ביקש עזרה,
‫אז לא יכולתי לסרב.
‫אני לא מאמין שאת יכולה לדבר עם תרנגולות.
‫לימדתי אותך טוב יותר מזה,
‫לא להיות ילדה רעה שמשקרת להוריה.
‫אני אף פעם לא משקרת.
‫אבל שיקרת עכשיו.
‫אני לא משקרת.
‫אני באמת יכולה לדבר עם תרנגולות.
‫אני לא מאמין לך.
‫יקירי!
‫רק מר רומלי מאמין לי.
‫את רוצה שאני אכעס על רומלי?
‫למה את מערבת את מר רומלי?
‫מר רומלי מאמין ‫שאני יכולה לדבר עם תרנגולות.
‫כי בעבר הוא היה יכול לדבר עם צפרדעים.
‫רואה?
‫יש לי סיבה לכעוס עליו.
‫אתה לא צריך לכעוס על מר רומלי,
‫זו אשמתי.
‫ארה,
‫אני מבין שאת רוצה להיות חברה של האפרוח,
‫אבל אל תגרמי לנו לדאוג.
‫מה אם הנהג היה פזיז והייתה קורית תאונה?
‫מה אם הנהג היה איש רע
‫והיית נחטפת ונעלמת?
‫למה אמרת את זה? חס וחלילה.
‫קדימה, ארה. עכשיו, תבטיחי לנו
‫שלא תעשי דבר כזה שוב.
‫לא מבטיחה כלום.
‫מה?
‫אני לא רוצה להיות כמוך וכמו אויס,
‫שמפרים הבטחות.
‫ארה, תתנצלי בפני אביך.
‫ארה לא טועה, אימא. זה נכון.
‫לא משנה! אם את רוצה להבטיח או לא, ‫זאת החלטה שלך!
‫תסתכלי אליי!
‫אם אי פעם תעשי דבר כזה שוב,
‫אני אכעס. הבנת?
‫אויס.
‫את ודני זוג?
‫אויס ודני מדברים בטלפון כל ערב.
‫לא.
‫כן.
‫רגע אחד, ארה. אני מדבר עם אויס.
‫היא לא באמת לומדת.
‫היא כל כך עסוקה בדייטים שלה ‫שהיא שכחה כבר מאחותה.
‫לא. ‫-כן.
‫זה נכון, אויס?
‫בדרך כלל הם מדברים עד אור הבוקר.
‫את נשארת ערה עד אור הבוקר
‫כדי לדבר איתו במקום ללמוד?
‫מצטערת, ניאון.
‫אכזבתי אותך.
‫את רוצה שאלך לישון?
‫יקירתי. ‫-יקירי…
‫לשתות חלב.
‫ילדה שלי. ילדה מתוקה שלי.
‫יקירי, אנחנו לא יכולים לעצור את אויס.
‫אולי הגיע הזמן.
‫אני יודע.
‫אבל אני חושב שקפדנות לא תפתור את הבעיה.
‫אנחנו רק צריכים להסביר לה הכול.
‫הא! מתוק.
‫אם היא תבין, אנחנו לא צריכים לדאוג.
‫אימא.
‫איפה התינוקת? תני לה חלב. ‫-מה?
‫קדימה. ‫-לשתות!
‫מה לגבי ארה?
‫אולי פשוט נעשה מה שהיא רוצה?
‫ללכת לחפש את המשפחה של אפרוח הניאון?
‫אין בזה הגיון.
‫עדיף לחפש עוד שתי עבודות במקום לחפש משפחה.
‫אני חושב שכדאי שתשימי לב יותר לארה.
‫כאן.
‫אני עושה זאת.
‫אגיל פשוט מאוד תובענית לאחרונה.
‫העסק לא הולך טוב.
‫לכן אני רוצה למכור עוף מטוגן.
‫גם אתה צריך למצוא בשבילה זמן.
‫כדי שעדיין נוכל לטפל באגיל.
‫לא עדיף שתפסיקי לזמן מה ותתני לי לעבוד?
‫כך עשינו גם בעבר.
‫אנחנו לא יכולים להסתמך רק עליך, ‫ככה לא יהיו לנו חסכונות.
‫מה אם תהיה מגיפה נוספת?
‫איבדת את העבודה שלך
‫והיינו צריכים לשרוד על החסכונות שלי.
‫לא!
‫אני לא רוצה לחזור לימים ההם.
‫אני רוצה שיהיו לנו חסכונות.
‫זה לא רק התפקיד שלי לדאוג לילדים,
‫זה גם התפקיד שלך.
‫לא.
‫אני עדיין מסתגל לעבודה החדשה שלי.
‫אני עדיין צריך ללמוד איך לנהל את הזמן שלי.
‫אני מסתגל.
‫בסדר, את יכולה לנוח עכשיו.
‫אם אגיל תתעורר באמצע הלילה, אני אדאג לה.
‫זה בסדר, אתה צריך לנוח.
‫אתה צריך לקום מוקדם.
‫לשתות חלב.
‫הבת שלי כבר ילדה גדולה.
‫את מחבבת מישהו ויוצאת איתו עכשיו.
‫אני מרגישה כאילו רק אתמול…
‫שמעתי אותך בוכה לראשונה.
‫בבקשה תסלחי לאביך.
‫אבא שלך ואני הופתענו.
‫התבגרת.
‫אני רק רוצה לומר,
‫שלכל דבר שאת עושה יש סיכונים.
‫יש יתרונות וחסרונות.
‫אז, את צריכה לחשוב היטב.
‫בכל פעם שתרצי לדבר,
‫אני כאן בשבילך.
‫אני תמיד אקשיב…
‫לכל מה שתרצי להגיד לי.
‫אימא.
‫תודה, ניאון.
‫אתן מוכנות?
‫קדימה. בואו נלך לבית הספר!
‫אבא.
‫אני יכולה לקחת את ניאון איתי לבית הספר?
‫ניאון ילווה אותי הביתה אחרי בית הספר.
‫ארה, את רוצה ללמוד, או שאת רוצה להשתעשע?
‫וואו, עבר הרבה זמן
‫מאז שלקחתי את הילדים ברכב לבית הספר.
‫להפריח נשיקה באוויר!
‫ארה, את לא רוצה להפריח נשיקה באוויר?
‫תן לאגיל קודם. להפריח נשיקה באוויר!
‫עכשיו תורנו!
‫ביי! ‫-ביי!
‫ביי, אויס וארה! ביי, אבא!
‫- בית ספר יסודי - קהאיה קיסרואה -
‫ארה.
‫תחזרי ישר הביתה אחרי הלימודים, בבקשה.
‫הינה. ‫-תודה.
‫מה אתה רוצה? ‫-קדימה. איזה צבע אתה רוצה?
‫את הצהוב. ‫-צהוב?
‫אני רוצה את זה. ‫-בסדר, רק רגע. אני אתפוס אותו.
‫זה שלך. הינה העודף שלך.
‫העודף. ‫-אני רוצה אחד!
‫איזה צבע את רוצה? ‫-אני רוצה אחד!
‫את? אדום? בסדר. ‫-אדום!
‫אני רוצה את הכחול. ‫-קח את זה.
‫חכו רגע. אחד אחד.
‫את זה. ‫-בשבילך. טפלי בו היטב, בסדר?
‫שאלתי את סבא על קמפונג בדאק.
‫הפעם לא נלך לאיבוד.
‫אין טעם.
‫אבא שלי יכעס.
‫אף אחד לא מאמין לי.
‫אני מאמין לך.
‫קדימה!
‫האופניים נפלו לנהר.
‫ספלאש!
‫ויצאנו מזה בשלום.
‫ניאון.
‫רוצה לשמוע את המנגינה החדשה שלי?
‫ניאון?
‫אתה עצוב?
‫אל תהיה עצוב?
‫אם לא אהיה עייף מדי,
‫נוכל ללכת מיד אחרי העבודה. ‫אני אקח אותך לשם.
‫הבעיה היא…
‫זאת הבעיה.
‫הבעיה היא כאב הגב שלי.
‫אבל אתה מאמין בזה?
‫בטח, אני מאמין.
‫עוד בג'ונגל, בתקופת הגרילה,
‫דיברתי עם כל דבר.
‫דיברתי אפילו עם עצים.
‫אם אתה רוצה למצוא את המשפחה של האפרוח, ‫עליך לעשות זאת מיד.
‫הם חיים רק למשך עשרה ימים.
‫רק עשרה ימים?
‫רק רגע, סבא.
‫שמור על עצמך.
‫איך הם יכולים להתנהג כמו זוג יונים ‫כשהם בסך הכול ילדים קטנים?
‫נכון?
‫מה העניין?
‫ארה?
‫מה קרה?
‫כלום.
‫ניאון.
‫אז, אתה הולך למות בקרוב?
‫אריל אמר שאתה הולך למות.
‫בואי שבי כאן.
‫תני לי לסיים לתפור, בסדר?
‫יקירתי, ארה עדיין זועפת?
‫בבקשה תמצא זמן בשביל ארה.
‫הבטחת שתסדר את החדר שלה.
‫אני יודע, אבל לא היה לי עדיין זמן לזה.
‫הרבה תרנגולות בחווה מתו מלחץ.
‫אז עכשיו אני צריך למצוא תרנגולות חדשות. ‫זה אומר שתהיה לי יותר עבודה.
‫אתה לא חושב שאנחנו צריכים לעזור לארה
‫לחפש את המשפחה של האפרוח?
‫אמרתי שאני לא מאמין בזה.
‫אין בזה שום היגיון.
‫אימא!
‫לא הכול חייב להיות הגיוני.
‫היא רק ילדה.
‫אם אתה עומד למות,
‫פשוט תישן כאן
‫קניתי שניים,
‫ושניהם מתו.
‫גם שלי מת.
‫לא עבר אפילו שבוע.
‫למה שלך מת?
‫אבא שלי שכח להאכיל אותו.
‫תודה, מר אוג'אנג. ‫-אה, נכון.
‫רומלי.
‫מה קורה עם ארה?
‫היא אומרת שהיא יכולה לדבר עם תרנגולות.
‫מה לא בסדר בזה?
‫למה אמרת לה שאתה יכול לדבר עם צפרדעים?
‫היא מאמינה בזה.
‫עכשיו היא מתנהגת ממש מוזר.
‫תראה, כשהייתי קטן, יכולתי לדבר עם צפרדעים.
‫ועכשיו, אני לומד לדבר עם תרנגולות ‫כדי שאוכל להיות כמו ארה.
‫גם אני יכול לדבר עם תרנגולות. ‫-רואה?
‫גם מר אוג'אנג יכול לדבר עם תרנגולות, נכון?
‫מר אוג'אנג, אנחנו רציניים עכשיו. ‫זו לא בדיחה.
‫גם אני לא צוחק, אדוני.
‫אני לא משקר. למה שאשקר?
‫שקר הוא חטא. ‫-זה חטא!
‫אתה רוצה לדבר עם התרנגולות?
‫בוא. אני אלמד אותך. הינה.
‫בוא תנסה. ‫-קדימה.
‫פשוט תנסה.
‫הוא רוצה לדבר אתכן.
‫קדימה.
‫מה? מה צריך להגיד?
‫פשוט תגיד משהו.
‫אני חייב לדבר עם התרנגולת? ‫-כן!
‫זאת הוציאה את הראש.
‫קדימה.
‫תרנגולת,
‫האוכל החדש טעים לך?
‫זה כל כך מוזר! ‫-היי!
‫יש לי הרבה עבודה. מצטער. ‫-אדוני!
‫תראה!
‫אתה חייב להאמין בזה!
‫זהו זה. ‫-אתה חייב להאמין בזה!
‫אתה צריך להיות בטוח ולהאמין בזה!
‫תראה! ‫-קדימה!
‫מהר.
‫את לא חוששת שאבא שלך יכעס?
‫ניאון,
‫אני מבטיחה שאמצא את המשפחה שלך.
‫אני לא משקרת.
‫אעשה כמיטב יכולתי ‫כדי שתפגוש שוב את המשפחה שלך.
‫מאיפה מגיעות העלוקות?
‫משדה האורז ועד הנהר
‫מאיפה באה האהבה?
‫מהעיניים ועד הלב
‫אנשים אומרים שלהתאהב זה חוסר מנוחה
‫אנשים אומרים שלהיות חולה אהבה זה רק דאגות
‫אבל התחושה כשמתאהבים אף פעם לא משתנה
‫עדיין מאוהבים
‫להתאהב בכל זמן
‫זה מגיע עם מיליוני רגשות
‫תחושה של חוסר מנוחה ודאגה ‫אוי, יקירי, ככה זה
‫ככה זה
‫תחושה של חוסר מנוחה ודאגה ‫אוי, יקירי, ככה זה
‫אוי, יקירי.
‫היי, איפה דני?
‫אני לא יודעת. הוא נעלם.
‫איפה דני, אנדי?
‫יש לכם סוד ביחד.
‫זה לא פייר. ‫-אויס!
‫רוצה ללכת ביחד הביתה?
‫כל כך חמוד!
‫אנחנו יכולים לעשות את זה?
‫כן.
‫קדימה.
‫עלי על האופניים.
‫מוכנה?
‫מוכנה.
‫שמרו על עצמכם! ‫-סעו בזהירות!
‫להתראות!
‫תני לי קצת.
‫שבי.
‫רק רגע. אני צריכה לבדוק משהו.
‫תזדרזי בבקשה עם הגלידה המטוגנת, בסדר?
‫אדוני!
‫גבירתי, רוצה לקנות קמח?
‫לא.
‫ראית את ארה?
‫היא הייתה כאן עם אריל,
‫זה נראה כאילו הם מיהרו.
‫ארה לא בבית.
‫אז איפה הם?
‫אני יודעת.
‫ארה בטח מחפשת שוב את משפחת האפרוח.
‫בקמפונג בדאק?
‫זה כפר עם המון תרנגולות.
‫לא פלא שהם שאלו אותי על הכפר.
‫היי!
‫אדוני. ‫-היי.
‫אני רוצה למכור עז.
‫בכמה?
‫בזול. ‫-כמה כסף?
‫נכון, תאכלו הרבה בבקשה.
‫ספרו גם לחברות שלכן.
‫תאכלו הרבה כדי שלא תיכנסו ללחץ.
‫קשה למצוא תרנגולות חדשות, ‫במיוחד את הטובות שבהן.
‫תעזרו לי בבקשה לעשות את עבודתי כמו שצריך.
‫אם כולכן תישארו בריאות, זה יעזור לעבודתי,
‫יהיה לי יותר זמן להיות עם המשפחה שלי.
‫כן?
‫מישהי כאן מכירה את אפרוח הניאון?
‫עוד מישהי?
‫הבת שלי, ארה, מצאה אפרוח ברחוב
‫והאפרוח הזה ביקש את עזרתה
‫למצוא את המשפחה שלו.
‫אני מקווה שהם ימצאו אותה.
‫הלו?
‫פשוט תשאלי אנשים.
‫המקום נקרא קמפונג בדאק.
‫רומלי, תלחץ על הבלם! כמעט נפלנו!
‫תתקשרי אליי בבקשה אם יהיו לך חדשות. ‫-גבירתי!
‫לאן היא הלכה?
‫בואי נלך למשטרה!
‫זה כבר קרה בעבר.
‫לא צריך להיכנס לפניקה. לא להיבהל! ‫-דודה.
‫אל תיכנסי לפניקה! אנחנו לא בטוחות מה קרה.
‫אל תתקשרי למשטרה.
‫אני חושבת שארה מחפשת את המשפחה של האפרוח.
‫על מה את מדברת?
‫ארה שוב מחפשת את המשפחה של האפרוח.
‫מה זאת אומרת מחפשת את המשפחה של האפרוח?
‫היא מתכוונת למשפחה. זו פשוט משפחה רגילה!
‫זה אומר שיש אבא, יש אימא,
‫יש אח…
‫אני יודעת, אבל זה אפרוח.
‫עדיין, זו משפחה! ‫-שטויות!
‫גבירתי, בואי! ‫-רק רגע.
‫בלי פניקה. אולי אנחנו יכולים לעזור.
‫שנחפש אותם?
‫קדימה. ‫-אני אשאר בבית ואדאג לאגיל.
‫בסדר. קדימה, דודה!
‫בואי. ‫-בוא נלך!
‫גבירתי.
‫ארה מצחיקה.
‫כשהמשפחה שלך עברה לכאן, היא נראתה מאושרת.
‫לא.
‫היא כבר לא מצחיקה.
‫עכשיו היא מתוסבכת.
‫לא.
‫היא עדיין מצחיקה.
‫לדעתי.
‫אולי היא מעריצה אותך.
‫וזה שאת כבר לא יכולה ללוות אותה הביתה
‫ושביקשת שתישנו בחדרים נפרדים,
‫העציב אותה.
‫אולי היא גם רוצה להראות לך
‫ולמשפחה שלך, שהיא לא ילדה יותר.
‫שהיא אחראית.
‫אבל לא על ידי זה שהיא מדברת עם תרנגולות
‫ומחפשת את המשפחה של האפרוח.
‫טוב, אני יכול להבין למה היא עושה את זה.
‫אולי היא רק רוצה להיות חברה טובה.
‫ולכן היא מוכנה לעשות את כל זה.
‫לא נראה לי שעברנו בכביש הזה בפעם הקודמת.
‫כן, אבל הדרך הזו אמורה להיות מהירה יותר.
‫אוקיי, אז פשוט סע בזהירות.
‫זה לא עובד.
‫בטח השתמשת במפה לא עדכנית והלכנו לאיבוד.
‫שמור על הפה שלך. המפה עדכנית. ‫תראה בעצמך. הינה!
‫פספסנו את הפנייה ימינה. ‫זאת הייתה הפנייה הקודמת!
‫פנית בפנייה הלא נכונה!
‫מי אמרה לי לנסוע מכאן?
‫אתה! ‫-דודה! למה את מאשימה אותי?
‫תראי, ברווזים.
‫חייבים להגיע לפני שמחשיך.
‫עצור!
‫הכביש יהיה חסום בזמן הקרוב. ‫פשוט תחזרו אחורה.
‫אדוני, אתה יכול לפתוח את המחסום?
‫אני לא יכול. זה נעול.
‫תודה.
‫צריך לנסוע בחזרה. ‫-כן.
‫כל כך בעייתי.
‫אתה יודע שזה כביש צר. ‫-דודה!
‫אנחנו צריכים למשוך את האופנוע לאחור!
‫צריך למשוך אותו!
‫אתה יודע שאני ליידי!
‫אל תבקש ממני למשוך!
‫דודה, תעזרי בבקשה.
‫לא!
‫דודה!
‫מעצבן כל כך!
‫לאט לאט, דודה. את תגרמי לי ליפול.
‫אתה לא מפחד לפגוש את אבא שלי?
‫מה?
‫לא שמעתי אותך. דברי בקול רם בבקשה.
‫אתה לא מפחד לפגוש את אבא שלי?
‫לא.
‫למה אני צריך לפחד? לא קרה שום דבר רע.
‫- גבול הכפר -
‫- אונגאס מאנדירי - חוות תרנגולות -
‫ניאון, לאן ממשיכים מכאן?
‫מה הוא אמר?
‫ניאון עייף.
‫עייף?
‫אבל הוא לא עשה כלום.
‫מה נעשה עכשיו?
‫לאיזה כיוון?
‫ארה!
‫ארה.
‫זה רחוק, ארה.
‫אבא, אל תכעס על אריל.
‫זה מה שאני רוצה.
‫ארה!
‫אויס, מה את עושה כאן?
‫אימא ביקשה ממני למצוא את הבת הנעדרת שלה.
‫היא לא נעדרת. היא כאן.
‫מה את עושה פה? זה רחוק מדי!
‫תפסיקי.
‫ארה.
‫אני מתנצל על כך שלא האמנתי לך.
‫אני מבין שהכוונות שלך טובות.
‫אז הבטחת לניאון?
‫כן, הבטחתי.
‫נתתי הבטחה, אז אני חייבת לקיים אותה.
‫כן, בואו ננסה לשאול את ניאון. ‫לאן צריך ללכת עכשיו?
‫כבר כמעט חושך. תני לי לקחת אתכם לשם.
‫ניאון, אבא שואל לאן צריך ללכת עכשיו?
‫קדימה. תגיד לי כדי שנוכל להגיע לשם ‫לפני רדת החשיכה.
‫בכיוון הזה. ניאון אמר שעלינו ללכת לשם.
‫אפרוח הניאון אמר את זה? ‫-כן.
‫וואו, זה מעולה. ‫ארה יכולה לדבר עם תרנגולות.
‫ארה, אנחנו נוסעים בכיוון הנכון? ‫תשאלי את ניאון.
‫ניאון, אנחנו נוסעים בכיוון הנכון?
‫זאת הדרך, אבא.
‫את בטוחה? ‫-כן.
‫זה נכון שאנחנו צריכים עזרה של מבוגר.
‫נכון.
‫זה הקפה. ‫-קפה?
‫היי, רוצה קפה?
‫רוצה? ‫-אתה רוצה קפה?
‫היי, מי אלה שם?
‫כל כך הרבה אנשים.
‫נכון. זאת קבוצה שלמה.
‫ניאון, זו המשפחה שלך?
‫אפשר לעזור?
‫שלום. אחר הצהריים טובים. ‫-כן?
‫מה?
‫נכון.
‫זה החבר של ג'ונו, מותק. האדום.
‫אבל זו באמת המשפחה, נכון?
‫כן. זו המשפחה הנכונה. תודה. ‫-כן.
‫כן. אתה חמוד מאוד. ‫-רומלי!
‫מה את עושה?
‫כולם כאן!
‫אמרתי לך. אל תסמכי על המפה שלך!
‫פעם, השטח הזה… ‫-היה פה יער.
‫זה היה שדה אורז לפני כן. ‫-אני מבין…
‫תודה לאל ש…
‫ערב טוב, אדוני.
‫תיכנס.
‫מה זה? ‫-משהו קטן מאימא שלי.
‫תגיד לאימא שלך שאמרתי תודה.
‫היכנס.
‫אני מצטערת שאכזבתי אותך.
‫לא קיימתי את ההבטחה ‫שתמיד אלווה אותך הביתה מבית הספר.
‫זה בסדר.
‫ההבטחה הייתה בעבר בכל מקרה.
‫עכשיו אני מבינה למה את עסוקה.
‫גם אני מצטערת שהדאגתי אותך.
‫יש לי רעיון. ‫בואי לא נבטיח יותר הבטחות ריקות מתוכן.
‫אם נמצא זמן ללכת הביתה ביחד, ‫בואי פשוט נעשה את זה.
‫בסדר! זה נשמע לי רעיון טוב!
‫אבא הבטיח שיסדר לי את החדר.
‫אבל אני לא יודעת מתי.
‫את לא מוכרחה לחכות לו.
‫יש לך אותי. בואי נעשה את זה יחד.
‫בסדר! בואי נעשה את זה! ‫-כן!
‫אבל לפני שאנחנו מתחילות,
‫יש לי מתנה לחדר החדש שלך.
‫מתנה?
‫תפתחי אותה.
‫אולי לא נישן יותר באותו החדר,
‫אבל אני עדיין יכולה להיות איתך.
‫תודה, אויס.
‫אני מסכימה שתשני בחדר שלי מדי פעם.
‫אבל, בבקשה תדפקי על הדלת.
‫אני מבינה!
‫את רוצה לשמוע אותי מנגנת?
‫בסדר.
‫תשמיעי לי.
‫אויס, ארה, כולם מחכים למטה.
‫בואו נאכל ארוחת ערב.
‫אנחנו מחכים לשתיכן.
‫אויס נתנה לי מנורה.
‫מנורה? ‫-כן!
‫אז צריך לצלם תמונות של האופאק ‫ושל העוף המטוגן,
‫ואז נמכור אותם אונליין.
‫כבר מאוחר. מספיק לדבר על עסקים.
‫בואו ניהנה מהארוחה. זה קארי עיזים!
‫אבל אנחנו צריכות להמשיך עם העסק.
‫אני לא רוצה להיות תלויה בהלוואות לנצח.
‫בטח.
‫אדוני, רק אורז? מה עם קארי?
‫אתה רוצה להיות ראשון?
‫אוקיי, ניתן לרומלי להיות הראשון שטועם.
‫זה בסדר מבחינתי אם אתם רוצים לאכול עוף.
‫יקירי, ‫-כן?
‫ארה מוכנה לאכול עוף.
‫אני לא אוכל, אבל זה בסדר אם האחרים רוצים.
‫תאכלו קצת קארי. הינה.
‫ארה, תאכלי הרבה.
‫אתה אוכל הרבה, נכון?
‫אני אתחיל עם קצת.
‫אבא.
‫כן?
‫נראה לי ש…
‫אני יכולה לדבר עם עיזים עכשיו.
‫ארה, לא עכשיו בבקשה. הבשר…
‫הבשר כבר בפה שלי.
‫ארה, אז, אפשר לאכול את הקארי או לא?
‫אפשר.
‫חשבתי שזה קורה שוב. ‫-אלוהים.
‫אריל, הינה.
‫תוכל לקבל תוספת אחר כך. ‫-תאכלי את זה.
‫ארה, קחי הרבה. מה בא לך?
‫אימא, אגיל, בואו מהר.
‫בואי נלך.
‫אגיל!
‫ארה, זה נראה מוזר עכשיו.
‫מה את עושה?
‫והינה גם אויס הצטרפה.
‫זהירות!
‫תראו!
‫קדימה. תכניסי את היד שלך לשם.
‫בואי לכאן. שימי את היד על הקיר. ‫-שימי את היד על הקיר.
‫גם אימא שלך צריכה לעשות את זה!
‫זו ארה.
‫ארה! ‫-אויס!
‫היי, לאט לאט!
‫ארה!
‫- עיבוד של הסדרה, "משפחת קמארה" -
‫- מאת ארסוונדו אטמוווילוטו -
‫תרגום כתוביות: זיו בן יעיש