Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Snídaně!
Charlie, přijdeš pozdě.
Jsem vločky.
Já palačinky.
Toast s džemem, bez másla.
Toast s džemem.
Dobře. Toast s džemem.
- A jedny vločky. - Tati!
- Bustere, co to je? - Lízo.
Líza k snídani nemáme, ne?
- Proč? - Proč?
Protože jsem ti usmažil krásnou slaninu.
Já jsem teď vegan.
No jasně.
Krabičky.
Ne. Děcka. Ne. Promiňte.
Co jsme říkali? Žádní křečci u stolu, že ne? Díky.
Dobře, díky.
Máme asi deset minut,
tak si vezměte kabáty, brašny a jdeme.
Rychle!
Přijdeme pozdě!
Charlie, díky.
Rosie, nezapomeň sendvič.
To je tvoje. Bustere, pojď sem.
Dobře, stůj. Ruku sem.
To je fuk. Běž. Čepici.
Bustere, pojď. Kde máš botu?
Bustere! To je fuk. Tak dělej.
Je to tady! Mám ji. Mám tu botu.
Pane Cunninghame.
- Ano. - Máte balík.
Děkuji.
- Tady to podepište. - Nemám pero.
Já mám tužku.
Ne, tužkou ne.
- Mám pastelku. - Ne, ta je vosková. Promiň.
- Mám fix. - Musí to být černý pero.
- Nemám černé pero. - Já mám.
Půjčím vám ho. Stačí říct.
To je ono a ještě datum
narození.
- Jo. - Skvěle.
A ještě fotka jako důkaz doručení.
Dobře, děti. Jdeme na to.
To je ono, děti. Velký úsměv.
A je to.
Krása. Vy a děti si to užijete.
Ale nečetl jsem to.
Dobře, všichni do auta. Díky.
Rosie, zavři dveře, prosím?
PORADENSTVÍ FLETCHEROVÁ
Tati, nemám kostým na vánoční koncert!
Já potřebuju vánoční dort!
Říkals, že se mnou budeš číst.
Nečtou s vámi učitelky?
- Já se třesu. - Běžte.
- Rychle, děti. Mám vás rád! - Ahoj!
Dobré ráno.
- Dobré ráno, děti. Zase pozdě. - Dobrý den. Nashle! Dobře, díky.
Ne!
Nepřijatelné!
Takže čas je důležitý, lidi.
Potřebuju loajalitu.
Potřebuju soustředění. Potřebuju odhodlání.
Potřebuju 110% odhodlání.
- Kolik potřebuju? - 110% odhodlání.
Vítejte! Díky, že jste přišel. Posaďte se.
Promiňte, vezl jsem děti do školy.
Vážně? Je mi to jedno. Řídím podnik
a v podnikání se s dětmi nepočítá!
Kde jsem skončila?
Do konce roku musíme uzavřít dohodu s Emblem.
Chceme, aby naše prezentace překonala všechny ostatní.
Cunninghame.
Podle ostatních máte šarm.
Proto uděláte poslední prezentaci.
Promiňte. Kdy bych ji měl dělat?
Před Vánoci je to s dětmi opravdu nabité a…
24. prosince.
Dvacátého… Ale to je Štědrý večer!
Tak si zvolte priority.
Buď vaše práce, nebo Santa vyletí komínem.
Tak jo. Hodina skončila.
Cunninghame.
Chci zdůraznit, jak je ten klient důležitý.
Může jít o krk.
O váš krk.
Ano, já vím a nezklamu vás. Slibuju, že to zvládnu.
To je křeček?
Ano. To je oběd mého syna. Bustera. Vždycky zapomene svůj sendvič.
Víte co, křeček, syreček, znáte děti.
Ne, protože v podnikání se s dětmi nepočítá.
Tak jo.
Jo. Uděláme prezentaci.
Zvládneme to. Půjde to. Tak jo.
Tak pojď.
Tak. Tady jsi v bezpečí.
Hej, Matty.
- Co je to? - Dopis od právníka.
Cos udělal, brácho?
Je to dar nebo dědictví.
Od koho?
- To je divný. Od táty. - Od táty?
Ne, to nic. Upřímně, moc jsem ho neznal.
„Drahý pane Cunninghame, váš otec mi dal instrukce,
abych vám dal tento dopis a klíče…“
- „Navštivte tento odkaz.“ - Tak šup! Dělej!
„Jmelí…“
Tohle je teď tvoje?
Já nevím.
Hele, to vypadá, že to je dost drahý.
Teď na to nemám čas. Máme tolik práce.
Hej. Počkej, kámo.
Přesně to potřebuješ, abys to zvládl.
Ticho a klid na venkově.
Jen ty a kopečky.
Klid.
Žádná Cruella de Vil Fletcherová za zadkem.
Jen ty a křeček a milí a přátelští venkovani.
Je to výhra.
Je to fakt výhra.
Mega výhra.
Vidíš to, viď?
Jo, vidíš.
- Co se děje, tati? - To nic.
- Vyčistila sis zuby? - Jo.
- Na co se díváš? - Je to farma.
- Kde je ta farma? - Ve vesnici Cobbledon.
Můžeme tam jet, tati?
Jsou tam zvířátka?
Jo, jako Vlnka.
- Pojedeme tam? - Jo, prosím?
- Prosím! - Na Vánoce.
Na Vánoce nemůžeme.
Jak se Santa dozví, kam vám přinést dárky?
Máma by to dovolila.
Ale maminka už tu není.
Ale ty říkáš, že maminka tu je.
- Říkáš, že je v našich srdcích. - Jo, to říkáš.
Ne, to je. Je v našich srdcích.
Ale maminka už nerozhoduje.
To teď dělá tatínek.
No, počkejte, ne…
Počkat. Jde sem.
Je tady a říká, že je pořád moje šéfka
a pojedeme na farmu.
Jo!
Ale musím se zeptat ve škole.
Vesnická škola?
Jak budeme vědět,
že dostanou odpovídající vzdělání?
Horší než tady to nebude!
Vidím nefunkční chování u všech vašich pěti dětí.
Víte, Rosie je…
Není sama sebou. Je tichá.
Promiňte mi to, ale někdy mi na hodinách spí.
Charlie kope ostatní chlapce a děvčata a píše neslušné věci.
Vím, že jste to neměli lehké,
ale obávám se, že zaostávají.
Nebuďte na sebe tak přísná, ano?
Protože když zaberete,
najdete své mojo,
a příští rok budou děti vynikat.
Takže díky a veselé Vánoce.
Tak jo. Fajn.
Jsi si tím jistý?
Co když přijedete a farma tam nebude?
Tak se otočíme a vrátíme.
Jen toho moc nečekej, ano?
Tvůj táta měl spoustu tajemství a překvapení.
Ne všechny dobré.
- Opatruj se. - Ozvu se.
Jeďte opatrně.
- Ahoj. - Ahoj!
- Ahoj! Užijte si to! - Ahoj, babi!
To je tak super!
Hele, tati, béovce!
Ne, jsou to jen ovce, Bustere.
Hele, tati, búkrávy!
Ne, říkáme jen „krávy“.
Tati, přejel jsi značku! Bylo tam napsáno Farma Jmelí!
- Co? Kde? - Tam za námi.
Proč jste nic neřekli? Kdybys mi to řekli…
Co tu děláte na tom koni?
Jsme na venkově.
Vozidla tu dávají zvířatům přednost.
Viděl jste tu značku?
Dobře. Je ten kůň v pořádku?
Ano. Ne díky vám.
Venkované jsou fakt přátelští!
Asi jsme tady.
A jsme tu.
Tady je napsáno farma Jmelí.
Jsme tady.
FARMA JMELÍ
Ty jo! Podívejte!
To je tak hezký!
To je naše farma, tati?
Myslím, že jo.
Hele, tati! Další béovce!
Nejsou to béovce. Jen ovce.
Ovčí hovínko!
FARMA JMELÍ
To je dobrý začátek.
No tak.
Tak jo.
Co je to za smrad?
- Tos byl ty, Bustere. - Nebyl!
- Někdo tu má rád vejce. - Asi vím proč, tati.
- Je krásná. Necháme si ji? - Ne, nenecháme.
Pojď sem.
Nepanikařte. To je ono. To nic. Vezmeme to… Bože! Ne!
Ne, opatrně! Nezvedej to.
Nezvedej… Jo. Máš to. No, opatrně. Vezmi to ven.
Tak jo… Opatrně. Nenech to…
- To je super. - Co to je, tati?
Nějaké sušenky.
„Od pekaře Barryho.“ Kdo je to?
- Já nevím. - Já nevím.
Tenhle je můj!
Chci ho! Je super!
Kam jdou? Jdeme!
- Ten pokoj je boží! - Chci tuhle.
Kam šli?
Děti, pokoje si rozdělíme pak. Nejdřív najdeme konvici.
To snad není pravda!
Ach! Ahoj!
Ahoj, pane Kozle.
Děti, opatrně. Pojďte sem.
Ahoj. Co? Jasně.
Jasně, rovnou tam. Utíkej. To je ono. Běž.
Ven!
A kozel je pryč.
Rosie, postaráš se o všechny, když si odběhnu?
Voda.
Počkat!
Počkat… Prosím?
- Hej! Jak to jde, farmáři? - Jak to jde?
Upřímně, nic moc, Mo. Jsem u potoka
a nabírám vodu na čaj.
Jo. Hrůza, chápu, jo.
Matty, mám novinky, jo?
Banda House se taky
snaží získat Emblem.
Banda House? Vše, o co se snaží, dostanou!
Proto potřebujeme, aby ses předvedl.
Pro náš všechny. Nechceme přijít o práci před Vánoci.
- Spoléháme se na tebe. - Cože, Mo?
Jo. Haló?
Nemůžu… Mo, neslyším tě.
Páni, už na tom maká, víte?
Vůbec se nebojím!
Tak jo, vezmeme je nahoru.
Opatrně s nimi. Nechceme tu farmu podpálit.
Možná zítra kvůli pojištění.
Vážně strávíme Vánoce na farmě, tati?
- Mám rád búkrávy. - Jo, taky mám rád búkrávy.
I když jim říkáme…
Krávy.
Hledáš mámu?
Myslíš, že se jí tu líbí, tati?
No, možná.
Která si myslíš, že je?
Ta nejzářivější. Vidíš?
Ano.
Tamta fakt září.
Páni. Ta ale svítí.
To je určitě máma.
- Tak krásná. - Vidíte tu padající hvězdu?
Něco si přejte.
A pak do postele.
FARMA JMELÍ
Čí jsou ty holínky?
Myslím, že byly tátovy, ale nevím jistě.
Jak to, že svého tátu neznáš?
Protože táta měl hodně práce
a jako malý jsem ho moc neviděl a potom jsme
ztratili kontakt.
Nechci s tebou ztratit kontakt.
To se nikdy nestane, jo?
- Nikdy. - Překvápko!
Bože! Rozbili jste postel!
- Děti, pojďte. Opatrně. - Kozel se vrátil!
- Ano! - Bustere.
Co jsme říkali o lízátkách k snídani? Bustere.
Hej! Vzal mi lízo!
Bustere!
Já to nebyl!
Není to Buster, jo? Ale vejce.
Možná slepice snesla vejce.
Pojďme se podívat!
A není tu Wi-Fi.
- Není tu Wi-Fi! - Tati, proč křičíš?
Protože tu není Wi-Fi!
- Jsou tam? - Hledali jsme všude.
Žádná vejce. Nic.
- Čekala jsem víc zvířátek. - Jo, třeba mimi Vlnku.
Co to bylo? Pojďte!
Pojďte se podívat!
Malý poník!
Skutečný oslík.
A telátko.
A mimi Vlnka.
Rychle, jdeme.
Utíkejte!
Je to zlobr.
Kdo to řekl? Ukažte se.
Jak jste přišli?
Dveřmi.
To je chytrý.
Kdo jste?
Máte jména?
Všichni mají jména, ne?
Ne, nemají. Vidíte toho osla?
To je oslík číslo jedna a ten druhý je oslík číslo dvě.
- Proč je nepojmenuješ? - Protože jsem na to zapomněl.
Jak se jmenujete?
Jsem Violet.
Rosie, nejstarší.
- Jsem Buster. - A já Lily, dvojče Charlieho.
Nevypadáte tak.
Protože jsme dvojvaječná dvojčata.
Dobře, tak co děláte na mé farmě?
- Táta ji vyhrál od Willy Wonky. - Co je…
Myslí závěť. Táta ji má po dědovi.
Jste noví majitelé?
Panebože! Proč jste to neřekli hned?
Ahoj! Jsem Beano.
Pomocník na farmě, krotitel zvěře a kydatel hovínek.
Hešteg Beano k vašim službám.
Těší mě.
- Chcete vidět zvířátka? - Ano!
Ano, chcete!
Tak pojďte tudy.
Takže tohle je můj chlapák Arnie,
jako jeho oblíbený herec, Arnold Schwarzenegger.
„Já se vrátím… rochním.“
Ne? Dobře, a tahle krásná duše je Potter.
Velmi kouzelné. Studovalo v Bradavicích.
A tohle jsou legendy.
Mali.
Linký. Jo.
Kví.
A tohle je Teček,
ale na Tečka pozor,
protože si tečkuje cestu domů.
Že jo, mrňousku? Jo, to děláš.
Vidíte, co myslím?
- Chcete za Rolničkou? - Jo.
Tadá! To je Rolnička!
Proč má na krku zvonky?
Když uteče, slyšíme ho. Je to jehňátko.
Ahoj, Rolničko!
To je úžasné! Ahoj, těší mě.
Ahoj, mylady. Ahoj, mistře.
Ahoj tobě i tobě.
Postarejte se o Rolničku, jo?
A tyhle dvě dámy, Šťastné a Veselé,
mluví úžasně francouzsky.
- Poníci nemluví. - Excusez-moi!
Šťastné. Oui. Veselé?
Oui! Au revoir.
Au revoir.
A Rudolfa znáte?
Toho soba?
Ne, Rudolfa, tu německou…
Dogu!
Vidíte ty ovce?
Patří k farmě a Rudolf je nahání.
Takže je Rudolf ovčák?
Ani ne, ale snaží se. Zkusíme to?
- Jo. - Jasně.
Pojď, Rudolfe. Sežeň ty ovce, hochu!
Do toho, Rudolfe!
Ze všech sobů
víš, že jsi nejchytřejší…
Hodnej kluk.
Běž, Rudolfe…
No tak.
Randolf je hned za tebou…
Come-bye!
Utíkej…
Ahoj, děti. Kde jsi byly?
Mluvili jsme se zvířaty s Beanem.
To zní skvěle.
Tati, můžeme jít prozkoumat farmu?
- Dobře. Jo, jasně. Zkusím to. - Beano nás pohlídá.
Bez obav. Budu tam za pět minut.
Počkat, co?
Beano? Kdo je Beano?
Jasně, tohle stačit nebude.
Už jdu, děti!
Dobře. Ustupte! Hned ustupte, jo? Pozor, děti!
Kdo jste?
Nestřílejte!
Neudělal nic špatného, tati. Žije tady.
- Jak to myslíš? - Žije tady. Je to pomocník.
A krotič zvěře.
- Ne, krotitel. - Proč to vůbec máš, tati?
Protože jsem nevěděl, že tu máme Hagrida. Kdo jsi?
Jsem Beano. Žiju tu. Celý život tu pracuju.
Říkal jsem vašim dvojvaječným o farmě.
Tati, to je osel číslo jedna. Nejroztomilejší osel na světě!
Dobře. Promiň. Jen…
Omlouvám se. Stejně to nejspíš nefunguje.
Tati, vyděsil jsi Beana!
Byla to nehoda.
A vyděsil jste zvířata.
Vidíte, Šťastné?
Udělala mega děsibobek na podlaze! Omluvte se jí!
- Promiň. - Francouzsky.
- Co? - Francouzsky.
Pardon, Šťastné. Il très nekňubé.
Ty tu pracuješ?
- Oui. - Víš něco o instalatérství?
Tadá!
On umí kouzlit.
Je to jen dočasně opravené.
Musím vám prohlédnout trubky.
Tak jo, aspoň si připravím pracoviště.
- Pracoviště? - Jo.
Pracuju tu na velké prezentaci.
- Soustředění. - A práce na farmě?
- Neděláš to ty? - Ano, ale já nejsem farmář.
Jsem pomocník.
Minulý majitel, váš otec, to tu miloval.
- Nebál se práce. - Vážně?
Byl to místní hrdina.
Zachránil tohle místo před spáry zlých lidí.
Chtěli to tu zbourat.
Nabídli vám ti zlí lidé nějaké peníze?
Co? Pořádnej balík.
Jo, ale zvířata a farmu moc miloval na to, aby je prodal.
- Zní super. - Byl super.
Musíš uznat, že je to tu v rozkladu.
Nic nefunguje. Ani slepice. Co ta vejce? Smrdí!
Ano, protože tu nikdo nebyl. Čekali jsme na vás
a teď jste tady, tak nám můžete pomoct zachránit farmu.
Nech mě!
Zachráníme farmu, tati?
Jo, můžeme ji zachránit s Beanem?
Ne, jsme tu jen dočasně
a já se pustím do práce.
Musíme přesvědčit vašeho tátu, že je farma důležitější
než jeho hloupá prezentace. Jo?
- Ano! - Jo!
Dobře. Pojďte za mnou.
Tati, maminka by chtěla, abys nám pomohl zachránit farmu.
Viděl jsi, jak včera zářila.
Dobře, víte co? Dám vám zítra ráno hoďku
a ukážete mi, jak farma funguje.
Ano!
Výborně, pane C.
Zdravíčko!
Kykyryký! Tohle je budíček o páté ráno.
No tak, ospalče.
- Pět ráno? Já mám půlnoc! - Promiňte!
Krávy nepočkají.
Musíme je podojit a vykydat hnůj.
Tak šup.
Proč to musím dělat? Je to hrůza.
Kraví bobky jsou zlato.
Pohnojí trávu a ona poroste.
Milujeme bobky. Uctíváme bobky.
Tři sta tři a třicet stříbrných stříkaček?
Hej, někoho mi připomínáte.
Viděl jste Osvícení?
Je tu Beano!
Pojďme štípat dřevo.
Musíte se do toho položit, farmáři.
Napřáhněte se.
Jo? Zkus…
Páni!
- Dělejte, že jsem obří vnadné prase. - Jo.
Odpadky. Podlaha. Prase. Odpadky.
Jé! Lízátko!
Nebezpečný. Dávejte svůj odpad do koše,
ale hlavně nikdy nenechávejte otevřenou bránu do zadního pole,
jinak zvířata utečou.
Když utečou, ublíží si,
a když si ublíží, ublížím i vám.
- Chcete vidět krávy? - Jo!
Ano, chcete! No tak. Jdeme.
Máme tu Matildu, Patty, Harryho, Hermionu, slečnu Trunchbullovou.
Slečnu Trunchbullovou?
Ano. Chůva McPheeová a Susan Boyleová.
Kolik máte ovcí?
Když je počítám, vždycky usnu,
takže netuším.
- Kolik vám za to platí? - Za to všechno?
Můžu žít ve stodole zdarma a jíst, co vypěstujeme,
a dostávám peníze na sladkosti.
A vy musíte platit třeba veterináře.
- Veterináře? - Ano.
- Co se stará o zvířata. - Já vím.
Proč bych ho platil? Je to zbytečný.
Jsou jako zubaři. Naprostej podfuk.
- Znáš ho? Můžeš mu věřit? - Jsem vlastně „ona“.
A nikoho podvádím.
- Jste ta s koněm. - A vy prase z cesty.
- Nebudu tu dlouho. - Fakt škoda.
Upekla jsem tohle, ale když nezůstanete…
Dejte mi je!
Miluju sušenky slečny Ashley.
- S čokoládou! - Trojitou.
Trojitá čokoláda! Arnie! Podívej, co pro tebe táta má.
Tak už jste se seznámil se zvířaty?
Jo, moc zvířata nemusím.
To je škoda.
Farma Jmelí má úžasný dobytek.
- A brzy ho bude víc. - Co?
- Holly brzy vrhne. - Cože?
Je březí.
To snad ne!
Je to vtip.
Ne, ta koza rozhodně nevtipkuje.
A připravte se, protože kozy mívají dvojčata,
někdy trojčata.
Trojčata?
Ahojky, pane Kví. Jak se máte?
Ahoj, Ashley. Díky za sušenky. Miluju vás.
Za maličko!
- Je to dárek! - Dobře. To je divný.
Hele, moc mě těšilo.
Snad už se neuvidíme.
Tak ne. Že zvířata jsou v pořádku.
Kontroluju je každý týden.
A jestli Holly praskne vody, zavolejte mi na kliniku.
Myslím, že to zvládneme.
Jo.
Něco je ve vzduchu, Tečko.
- Kdo to byl? - Veterinářka.
Je moc hezká.
Spíš je moc drahá, Rosie,
a prý budeme mít mláďátka, asi tři.
Sotva jste se poznali.
Ne, já a slečna Ashleyová ne. Holly, veselá koza.
Pane Cunninghame, dal jsem Tečce moc sušenek.
Všude jsou bobky. Vezměte si ji. Musím to vyčistit.
Ale nemůžu…
Beano!
Jsem ráda, že jste tu.
Máme tu kočku, dvě andulky, papouška, fretku, králíka
a prase Oscara.
Zdá se, že zase snědl něco, co neměl.
Tak jak to šlo na farmě Jmelí?
Potkala jsem nového majitele.
- Jaký je? - No, je trochu…
Líp bych to neřekla.
Co Oscar udělal tentokrát?
Zase sežral spodky mého táty.
- Pane Cunninghame! - Bože!
- Proboha! - Promiňte.
S dětmi jsme vymysleli rozpis prací
a vy máte na starosti Vánoce!
Jo. Musíte opravit stodolu pro Sněhovou tancovačku!
- Co? - Každé Vánoce je ve stodole.
Zasněžíme to tam.
Dáme svařák a zatrsáme si, kovboji.
Počkat, ne. Letos nic nebude.
Na Vánoce dělám prezentaci a chci klid.
Ne, to by nešlo.
Musíte vymyslet, jak dostat Vánoce do stodoly.
Váš otec by byl zklamaný.
Dobře, poslouchejte, klidně si tu tancovačku udělejte,
ale nebude na mojí farmě.
Páni, váš táta se rozčiluje.
Asi už nemá rád Vánoce.
Přinutil mě nechat doma stromek.
Potřebujeme pomoc a já vím přesně, koho potřebujeme.
Musíme vašeho tátu vzít do vesnice.
Ano!
Tak tohle je Cobbledon.
Pošta. Dopisy Santovi přinesete sem, jo?
A teď vás vezmu do Cobbledon Arms.
DOMÁCÍ JÍDLO, TRADIČNÍ PIVO
Radši pojďme, nejme tu vítáni.
- Co je to? - To je pro vás!
Beano nám řekl, že jste přijel zachránit Jmelí.
Jste náš hrdina!
Pojďte, představím vás.
Tohle je Perky, domácí.
Těší mě, synu Cunninghama. Hej, zvu vás na první.
To je řezník Ted, pekař Barry.
- A Merrick. - Budu hádat, výrobce svíček?
- Znáte se? - Byl to vtip.
Opravdu! Dělá svíčky.
Jsem Otto, stavitel.
Cokoli potřebujete opravit, jsem tu.
A já jsem Barney, pošťák.
Doručil jsem dědictví. Nelíbí se?
- A já jsem městský hlásný! - Zdravím.
A tady uvidíte Štístko, Kýchala, Šmudlu
a tady Rejpala.
Loni je hráli v pantomimě. Fakt jim to sedělo.
Jsem Gerald Favor. Režisér Cobbledonských herců.
Víte, jak jsem dělal Pasti na myši?
Jo!
A má oblíbená, paní Bowová.
Jen proto, že mám cukrárnu.
A kdo jsou tihle pišiškvoři?
Máme tu pana Bustera, slečnu Violet, slečnu Rosie a dvojčata.
- Nevypadají tak. - Jsou dvojvaječná.
- Jsou moje. - Kde je máma?
Zemřela.
Dejte si sladkosti.
A já vám upletla pár drobností. Třeba si něco vyberete.
- Děkuji. - Děkuji.
Jsem slečna Nerrisová.
Cobbledonská vesnická škola. Jdou ty děti do mé třídy?
Ano. Těší mě, že tu budou mít kamarády.
V mé třídě jsou dvě děti.
Vlastně v celé škole.
Jsme malá vesnice s maličkou populací.
Čtyřicet sedm. Má 29 schránek.
Fajn, pokud se budou učit.
Jistě. Když mě něco napadne.
Chci říct, že vzdělání má mnoho podob.
Vážně?
- Jo. - To je pravda.
Zpíváte rádi?
- Vážně? - Můžete se přidat do sboru.
Ahoj, jsem Abel. Organizuju házení botou.
Jsem Aaron, hlavní zvoník. Hrajeme v pondělí.
Jsem slečna Verity. Mám knihkupectví a knihovnu.
Stavte si pro knížku a sušenku.
A já jsem paní Wombleová
a mám kroužek pletení.
A upletla jsem všechny svetry, co tu vidíte,
úplně všechny, a taky všechny čepice
a budeme rádi, když se přidáte,
obzvlášť vy, pane Cunninghame.
Jestli neumíte plést, můžeme vám uplést svetr.
Třeba s vaším obličejem.
Co vy na to?
- Je to fešák, že? - Ano.
No, já na ty komunitní věci nejsem.
Chtěli jsme, abyste byl prezident
Vánoční asociace.
Váš otec vždy pokácel největší strom
a daroval ho na náměstí.
My nemáme stromeček ani doma.
Ani vánoční světýlka.
Žádné Vánoce na farmě Jmelí?
No, uvidíme, co s tím uděláme, že?
Rozhodně.
Kdo chce Cobbledonskou Sodu?
Jo. Posaďte se. No tak.
Co koza Holly?
Nezkontroloval jsem ji. Já nevím.
Nezkontroloval jste svou březí kozu?
No… Určitě je v pořádku.
Podívám se pak.
Pět tisíc? To nemůže…
Pět tisíc a nezaplatil… Zaplatil jsi vůbec něco?
Sladkosti. 68 liber za sladkosti.
To není možné.
Stojí tu „Matt“?
Ahoj, Holly. Jak se máš?
Jsi nervózní?
Moje žena se bála, když čekala první dítě.
Ale ne tolik jako já. Bál jsem se, že budu táta.
Že to nezvládnu.
Rád vás vidím mluvit se zvířaty, pane Cunninghame.
Rozumí všemu, co říkáme,
a my rozumíme každému mé, bú, haf a kví,
když posloucháme.
Poslouchal jsem, rozuměl jsem a teď odcházím.
Pane C, když jste mluvil s Holly o tom, že nebudete dobrej táta…
- Budete skvělej táta. - „Budu“?
S vaším tatíkem jsme se znali.
Říkal, ať mu říkám děda, protože věděl,
že nevidí syna a vnoučata.
Vám se to nesmí stát.
Nejsem jako můj „tatík“, jasný?
A neměl bys strkat nos do mojí rodiny.
Taky jsme rodina!
Jak?
Když byl tatík můj děda, tak jste vlastně můj táta.
O čem to mluvíš?
Jsi dospělej chlap a rozhodně nejsi moje rodina.
- Dal jsi tam ten schod? - Ne.
Dobrou, tati.
Přesně to jsem chtěl říct.
Bustere, co se děje?
- Měl jsem špatný sen. - Pojď ke mně.
Víš, že to je jen sen.
Musíme zítra do školy?
Škola má být zábava.
Ale děti se budou smát.
- Proč by se ti někdo smál? - Protože nosím třpytivé věci.
Víš, Bustere, na nošení třpytivých věcí
není nic špatného. Každý je může mít.
I Vlnka?
Určitě i Vlnka.
I Šťastné a Veselé?
Ano, poníci milují třpytky.
I ty?
No, já na třpytky moc nejsem,
ale tvoje máma milovala všechno s třpytkami a flitry.
Měla princeznovskou korunku?
Ve tvém věku určitě.
- Půjdeme spát? - Jo.
Tak pojď.
Nakrmené a vyběhané?
- Hotovo! - Hotovo.
- Krávy a kozy podojené? - Jo.
Prasátka umytá?
- Jo a jo. - Jo a jo.
Dál tu je škola.
Nechceme do školy.
- Chceme s tebou zůstat na farmě. - To by se tátovi nelíbilo.
- Jak se dostaneme do školy? - Jo, táta nás vozí.
Tadá!
Co to je?
Kola.
- Neumím na něm jezdit. - Neumíš to?
Tak se to musíš učit. Nejdřív kolo, pak traktor.
Tak jo, pravou nohu přes kolo.
Oči dopředu. Nekývejte se.
Tohle jsou brzdy.
Dobře, lidi? Fakt rovně. Soustřeďte se. Jedeme.
Další, jedeme.
Jedeme.
Jeď! Ano, kamaráde. Nohy na pedálech. Ano!
Zvládneš to!
Ano!
- Viděl jsi děti? - Jely do školy.
- Cože? Jak? - Na kolech. Jako já.
Chodils tam?
Jo. Na farmářskou školu.
- To je škola? - Ano.
Určitě budou na kolech v pohodě?
- Neznají to tu. - Zvládnou to.
- Kde je škola? - Ve vesnici.
- Kde je vesnice? - Nevím.
- Ztratili jsme se. - To ne.
To nic, Bustere.
Zase se třesu!
Táta říká, ať počkáme, aby nás našli.
Ale nikdo tu není.
Ano, je. Podívejte!
Ahoj!
Ahoj, mládeži.
Jedeme pozdě do školy.
Škola je kousek odsud. Pojďte.
Opravdu Vánoce na farmě nebudou?
Ne, žádné Vánoce.
Musíme vašeho tátu naladit na vánoční tradice.
A tohle je vaše nová škola.
Tady jste, děti! To nic, zrovna jsem přišla.
Kayla a Kayan se na vás těší.
Hoďte kola na zem. Díky moc.
- Běžte dovnitř. - Zlomte vaz!
Dobře, tak pojďte. Šup.
Posaďte se.
Tak jo.
Takže teď máme velkou třídu, takže můžeme dělat spoustu věcí.
Můžeme udělat školní sbor nebo uspořádat velkou vánoční hru.
- Ano! - Ano!
Co ještě chcete dělat?
Nemáme rádi školu.
Hlavně naši starou školu.
Proč ne?
Měla jsem kámoše,
ale když máma umřela, říkali, že jsem nudná.
Bože, to je strašné, že?
- Jo. - Jo.
- A co ty, Violet? - Já se bojím.
Nic zvláštního. Jen se občas třesu.
To nic. To se stává všem.
Děti se mi smály, protože nosím třpytky.
My milujeme třpytky, ne?
- Jo, jsou hezké. - A jsou super.
Co takhle ozdobit školní vánoční stromek?
- Jo. - Do toho.
Ano? Tak pojďte. Za mnou.
To je ono. Ozdobte ho.
- Odkud máš tu hvězdu? - Byla pro mámu, ze školky.
Každý rok ji dáváme na strom, ale na statku není strom.
Slečno Nerrisová, možná jim můžeme půjčit náš strom.
Tvému tátovi by se to nelíbilo.
Náš táta má tolik práce, že si nevšimne.
Vážně? To je perfektní.
Vezmeme ten strom na statek a on si toho ani nevšimne.
Globální.
Marketing. Výhody.
Šťastný Vánočky!
Sváteční dárky a úplety Wombleové!
- Jsou Vánoce! - Ho ho ho!
Co prosím?
- Kde máme začít? - Začít?
- Musíme začít s dekoracemi. - Dobře.
- Ne. - My to uděláme.
- Pojďte, slečno Judi. - Tak zatím.
Veselé Vánoce!
Dobře, poslouchejte.
Prosím o pozornost.
Vážím si komunitního ducha. Doopravdy.
Ale můžete přijít někdy jindy?
Vánoce nepočkají na jindy.
Sněhová tancovačka se nepřipraví sama.
Letos nebudeme mít Sněhovou tancovačku. Ne tady ani teď.
Dobře? Takže můžete…
Moc děkuju. Díky. Je to skvělé, ale…
Ano, nezapomeňte kladivo. Běžte. Dobře. Díky.
Nashle. Děkuji.
Nevděčnej…
Jen přináší vánočního ducha.
Nepotřebuju vánočního ducha. Potřebuju klid a ticho.
Ne. Ven!
Fajn, ne. Víš co? Zůstaň. Dej si sendvič.
Zůstaň. Jako doma.
Jdi mi z cesty.
Neboj, oslíku číslo dvě. Je to jen hloupý Grinch.
Já vím. Kdo nosí kravatu na farmě?
Ho ho ho. Mám pro vás zásilku.
- Jakou zásilku? - Vánoční pohlednice.
Od slečny Wombleové. Ručně pletená, působivá.
Dvě linie poezie.
- Vy čtete mou poštu? - Jen pro zdraví a bezpečnost.
Mám vás odvézt do třídírny?
Je to Wombleová. Ne Wombelová.
Měl byste tam dát polibek. Děláme je s láskou.
Nedám tomu pusu.
A k tomuhle, váš otec byl tak populární,
že měl stovky přáníček na stěně.
A byl štědrý!
Dával do přáníček peníze
s nápisem „Cobbledon Brew na můj účet.“
Vážně? To se má. Jo. Ta je poslední.
A musíte jít.
Mám velmi důležitou online schůzku s kamarádem.
Tak jo.
My tu máme opravdové přátele, ne virtuální.
Virtuální přátelé, to jo!
Slečno Nerrisová, když vás vidím, jednu vám dám.
- Nádhera. Díky. - Od…
Co je to?
Máme ho ze školy!
Slečna Nerrisová řekla, že tě potěší!
Můžeme jim ukázat zvířata?
- Nemusí se vrátit do školy? - Ne. Děti milují zvířata.
Jak jsem řekla, vzdělání má mnoho podob.
Pane C.!
Farmáři Cunninghame, koze Holly praskla voda!
- Cože? - Jo, rychle!
Dobře, zavolejte slečně Ashleyové.
A domluvte slevu.
Už jdu!
Vydrž!
POUZE FARMA JMELÍ
VETERINÁRNÍ SLUŽBY
Slečna Ashleyová je na cestě. Můžu se s dětmi dívat?
- Tohle by bylo poučné. - Ano, prosím!
Můžeme si dívat?
Zůstaňte tam. Držte se dál, tohle je pro dospělé.
Výfuk, náfuk, výfuk, náfuk.
Nevyfoukáš. Nádech a výdech.
Nádech, výdech.
Nemůžu dýchat. Mám záchvat paniky.
Hyperventilujete. Musíte se uklidnit.
Ne! Prosím! No tak, ovečko.
To je ono. Musím někde být, víš??
- Ano! - To je. Bože! Vidím hlavu!
Je tu hlava v bublině. Já nemůžu…
Ne. Neomdlíte!
Tohle je jen matka přírody.
Hele, jen si… Panebože. Jo, to je trochu divný. Mám závrať!
Pomůžu vám.
To nic.
Vedeš si fakt dobře. Pokračuj.
Víc! Tlač! Pořádně!
Vedeš si skvěle. Víc! Tlač.
Violet, bylas skvělá!
Podívej se na to!
To se ti povedlo.
Přijela jsem, jak to šlo. Jak to jde?
- Zmeškala jste to. - Nebyla bych si jistá.
- Má pravdu. Vidím další bublinu. - Beano. Necítím…
Co to děláte? Teď není čas spát.
Violet pomůže, slečno Ashleyová. Porodila první.
- Dobrá práce. - No tak, Holly.
- Zabalím ji do ručníku. - Jo.
Tak roztomilý.
Zdá se, že zase tlačí.
Ne, teď to nejde. Nemůžu mluvit.
Fletcherová chce hlášení!
Snažil jsem se tě krýt, ale chce tebe!
- Řekni jí, že nemůžu. - To je jí jedno!
Je obráceně. Najdu nohy. Musíš zatáhnout.
- Co vůbec děláš? - Zrovna tu rodím.
- Cože? - Bože, volá slečna Fletcherová.
Cunninghame! Jste to vy?
Dobrý! Slečno Fletcherová.
Slyšela jsem,
že jste na nějakém kreativním pobytu,
abyste se mohl soustředit. Že?
Přesně tak!
To je ono! Tlač! Ty táhni.
- Slyším ženský hlas? - Ne, je to jen dítě.
Holly, tlač.
S dětmi se v podnikání nepočítá!
Promiňte, neslyším vás. Musím jít.
- No tak, Holly! Zatlač! Musíš tlačit. - Dokážeš to.
To je ono.
Dokázali jsme to!
Promiňte. Já ne… To jen…
Máme mláďátko!
Velkej taťko!
Podívej, kolik jich máš.
Kdo je dobrý táta? Ty jsi. Kdo je dobrý táta?
Ne, nepřisaje se.
Asi je budete muset chvíli krmit.
Mít je chvíli doma.
Holly je vyčerpaná.
Nebojte, budou v pořádku.
Stačí je krmit, uspat, pomazlit,
zahřát, zazpívat jim, dělat to samé, co s dětmi.
Já tohle s dětmi nedělal.
Teď máte šanci.
Tak jo.
Skvělá práce, slečno Violet.
Nechceš mi přijít pomoct na kliniku?
- Ano, prosím. Můžu, tati? - Proč ne.
Vím, že chce, aby byli ve škole, ale když tu vidím Violet,
myslím, že farmářská škola by byla mnohem lepší.
Děkuji, slečno Nerrisová. To jsem říkal.
Ta škola je úžasná
a farmář Cunningham ji potřebuje.
A děti taky, hlavně Kayla a Kayan.
Doteď se učili sami.
Nebojte se, slečno Nerrisová. Beano má plán.
Máme tři vánoční kůzlata, jo?
A co… Snížek?
- Jo. - Jo? Hvězda.
- Jo! - Chceš pojmenovat třetí?
- Ano. - Tak do toho! Vymysli to.
Chceme ji pojmenovat po mámě.
Ale je to kluk.
To nevadí. Chceme mu říkat Sarah.
Vítej do rodiny,
Sarah.
- Haló? - Hele, jede za tebou.
- Chce vědět, kde je farma! - Cože?
Fletcherová! Prý byla zklamaná tím hovorem,
že tě rozptylovaly děti!
No, nebyly to moje děti, ale Hollyiny.
Měls tam jet pracovat, abys nás zachránil.
Supi z Banda House už krouží!
Někdo přišel.
Dobrý den.
Napadlo mě, že by bylo fajn,
kdyby děti mohly trávit čas s kůzlaty?
Co, dnes?
S ostatními si myslíme,
že by je měl učit každý,
a dnes jste to vy.
Mám pět dětí a tři kůzlata.
Chcete mi přidat další?
„Bylo by fajn, kdyby měly kamarády.“
- Neříkal jste to? - Ano. Ale nechtěl…
Dobře, utíkejte. Bavte se!
- Užijte si školu! - Ahoj.
Jo, kdo chce vykopat kapustu?
Dobře. Za mnou!
Poslední nahoře je bude loupat!
Vy taky, pane!
No tak, Rudolfe!
Pojď, chlapče.
- Co se děje? - Máme k obědu kapustu.
Hodně štěstí, aby to děti jedly…
Bustere, kde máš lízátko?
Dal jsem ho kozlovi Billymu. Mám rád kapustu.
- Chcete kapustu? - Rozhodně ne.
Nemůžete být pořád v kanclu!
Teď musíme vymyslet, jak ho dostat z toho nudného kanclu.
- Nějaké nápady? - Ukaž mu traktor?
Jo! I táta má rád traktory.
Ano, super.
Je to velký. Je to odvážné. Nádhera!
Pojďte za mnou.
Jdeme!
Můžeme? Jedeme!
Inovace, kterou vám můžeme přinést.
Děláme maximum.
Proč to dělá?
To… Co je to?
Vypnul se. Proboha.
Jo, já vím. Ještě horší.
Co jsem psal? Bylo to „konexe“.
Tohle je zlý sen!
Co to na tom stromě roste?
Tohle?
Tohle je jmelí.
Roste po celé farmě.
Po něm se farma jmenuje Jmelí.
Ale naše jmelí je kouzelné.
Jak to myslíš?
Pod naším jmelím se lidi nelíbají.
Zamilují se tam.
Pojďte. Ukážu vám to.
Oslíku číslo jedna a číslo dvě. Vidím ten pohled.
Teď do té romantiky přidáme trochu kouzla.
Jo!
Cítím lásku!
Ano! Ne, to říkám. Je to naprostá noční můra.
Mám rozbitý počítač a tátovy účty.
- Za seno, elektřinu, plyn, vodu! - Já to tušila.
Nechal ti jen trable.
Ne, říkalas, ať moc nečekám.
Hned se vracíme do Londýna.
Promiň, mami, zavolám zpět.
- Chcete se projet na traktoru? - Ne! Mám spoustu práce!
- Nechci zpátky do Londýna. - Musíme něco udělat.
Kouzelný jmelí. Voilà.
ČERSTVÉ JMELÍ NA PRODEJ
Veselé Vánoce.
- Veselé Vánoce. - Jak to jde?
Snažíme se pomoct s účty, aby je nevzal zpátky do Londýna.
To ne! Nesmíte odjet! Tohle je váš domov.
- Co se děje? - Jejich táta je chce vzít zpátky.
Ale jste budoucnost Cobbledonu. Tak jo, koupím si.
Ahoj, děti.
Hele, přinesla jsem vám vlnu a jehly.
Můžete si vybrat barvu.
Ach! To jmelí.
Dlouho jsem ho neviděla. Vezmu si plný koš.
- Jo! - Děkuji.
Kouzlo může přijít kdykoli!
Ne!
Ahoj, Otto.
Nechcete jmelí? Pro dobrou věc.
Proč bych ho chtěl? Nechci líbat slečnu Nerrisovou.
Já přispěla.
Nechám si ho, dokud nebudete připravená.
Jsem připravený už roky, Otto.
Beano, dáš mi jmelí?
Díky moc.
Ahoj, dámy!
Ahoj!
Co kůzlata?
Pan Cunningham je dobrej.
Jedno pojmenoval Sarah.
Vezmu si jedno. Nikdy nevíš.
Jo.
Ahoj.
Stane se to!
Promiňte, že ruším.
Prý přemýšlíte o návratu do města.
- Kde jsi to slyšela? - Od lidí.
- Můžete vzít Snížka? - Jasně.
- Tak pojď. - Potřebuju uvařit vodu.
Připravit ohřívací lahve. Tak pojď.
Ahoj, mrňousci.
Budete hezky v teple.
Hodná holka.
Jak spolu vycházíte?
Nový majitel se o vás stará? Co?
- Se zvířaty vám jste skvělá. - Děkuju.
- Podojila jsem Holly. - Díky.
Je to lehčí, než s mými dětmi.
Přijít o mámu muselo být těžké.
Nerad o tom mluvím.
No, kdybyste někdy chtěl,
jde mi to i s lidmi.
Jo.
Pohotovost. Zase to prase Oscar.
- Musím jít! - Počkejte.
Něco vám upadlo.
Myslíte, že použila jmelí?
Nevypadá to tak.
Ale kdyby se zamilovali,
určitě by chtěl zůstat a zachránit farmu.
Musíme to zařídit.
A co máma?
Chtěla by to taky.
Musíme sem slečnu Ashleyovou dostat.
Co ji pozvat na večeři?
A dělat, že je Rudolf nemocný?
Nenaštve se, že lžeme?
Ne. Nezjistí to.
Rudolf je dobrý herec. Je neuvěřitelnej.
Aby muchlovací magie fungovala, potřebujeme víc jmelí, jo?
Dáme ho po celé farmě.
Operace Jmelí! Jdeme!
Nemám žádné informace
a důkazy, které by naznačovaly, že odvedl nějakou práci.
Jestli má mít Poradenství Fletcherová potíže,
musím to vidět na vlastní oči.
Ne, nemůže sem přijet.
To říkala! Ona je šéfka!
Myslí si, že se schováváš.
Prostě jí v tom zabraň. Už to skoro mám.
Vypadáš ustaraně. Proč mluvím s kozou? Musím ven!
Skvělá práce! Ano! Jdeme!
- Kuk! - Zdravíčko.
Prý máte na farmě finanční potíže.
Podívejte, vánoční show se blíží.
Moc rád pro vás udělám sbírku.
Potřebuju zpěváka na vánoční koncert.
Možná vás písnička rozveselí.
Ne, já nezpívám.
Lily přijde do knihovny. Můžete s ní číst.
Stavte se v pekárně. Violet jde pomáhat s vánočními dorty.
Ne, já bych radši zhubnul.
V Cobbledonu kalorie nepočítáme!
Dejte ho po celém domě,
aby se pod ním museli políbit,
a pak bum, kouzlo!
Chtěl jsem se zeptat na vánoční stromeček. Nezklamte nás!
Pane Cunninghame, máme tu nabídku na novou střechu stodoly.
Je poničená, roky prosakuje.
Je to trochu drahé, ale můžeme přispět.
- Nejsem charita. - Ale jste rodina.
- Rodina Cobbledonů. - Teď jste vesničan.
Rád jsem vás viděl a uvidíme se.
- Na jarmarku! - Vánočním.
- Tam se uvidíme. - Dobře.
- Mějte se. - Ahoj na vánočním jarmarku!
- Dobře! - Přijďte!
Už mi chybíte!
- Kde mám proslov? - Jaký?
Proslov, prezentaci, to, co bylo na papíře!
- Myslíte tohle? - Ne, dej mi to.
Nemáte v počítači zálohu?
Rozbil se. Proto to je na papíře.
Dobře. Já si zkoušel pohrát s trubkami,
ale asi potřebujete instalatéra.
Je to ledový!
Farma Jmelí. Je to pohotovost.
Prasklo potrubí. Jo, co nejrychleji.
Dobře, děkuju.
„Venkovské usedlosti. Kupující. Nabízíme hotovost.“
Zdravím.
Promiňte, teď nemám čas.
- Čekám instalatéra. - To jsem já.
- Jste pekař! - Obojí.
Pojďte dál. Díky.
Jsme vděční, že zachráníte farmu
před těmi strašnými developery, co tu očumují.
Byli fakt prohnilí.
A neúnavní. Záleží jim jen na penězích.
To zní strašně.
Je jim jedno, jestli zvířátka půjdou vy-víte-kam.
Karbanátek z Rolničky a kozí kari.
A je to.
Zachránil jste mě. Díky.
- Mějte se, pane. Nashle. - Nashle.
- Pa. - Díky!
Ahoj!
To nic, Rudolfe.
- Co se děje? - Rudolf má bolesti.
Snědl něco špatného? Je mu zle?
Jeho prdy poslední dobou smrdí, že?
Fakt moc.
Když nebude jíst, můžu mu dát prášky.
- Pozveme slečnu Ashleyovou na večeři? - Dnes ne.
Mám samé zbytky ze včerejška
a musím pracovat.
Někdy byste měl zvednout oči od práce, pane.
- Udělejte to. Nahoru. - Jo, tati.
- Hele! - Tam!
- Nahoru! - Podívej!
Nahoru!
Kdo to tam dal?
Půjdu zkontrolovat kozy. Jo?
Já půjdu zkontrolovat slečnu Ashleyovou.
Ano, dobrá práce, Rudolfe.
Bravo, kamaráde, bravo.
Jsi hvězda, příteli!
- Ahoj. - O Rudolfa se nebojte. Je v pořádku.
To je dobře.
Předpis pro kozla Billyho.
Zkažený zub.
Někdo ho krmí sladkostmi.
To bude Buster. Lízátka.
Ale Buster má teď rád kapustu.
Zdravější.
Je jasné, že se mají rádi. Proč se nepolíbili pod jmelím?
A musíme Holly přinést kůzlata. Je mnohem silnější.
A mě bavilo se o ně starat.
Muž, co nemá rád zvířata, je najednou citlivka.
Nepřeháněl bych.
Jen co jsem měl zlomené srdce, snažím se ho nepoužívat, víte?
- Hezký večer. - Jo. I vám.
Nepřijde vám, že hvězdy tady jsou jasnější?
No, je tu víc nebe, takže i víc hvězd.
Jako by na nás někdo shlížel, že?
Co mám dělat?
Mám zůstat?
Dej mi znamení.
Ahoj, tati.
Charlie, ty pleteš? Máš spát.
Musím to udělat, tati.
Co je to? Dárek?
- Pro mě? - Pro Kaylu.
- Co to je? - Jsou pro trojčata.
Od paní Wombleové. Jeden uplete i pro Rolničku.
No, jsou to šťastná kůzlata.
Dnes večer jdou zpátky do stodoly, tak budou v teple.
A je to.
Pojď, Hvězdo.
- Jen to zkus. - Do toho.
No tak. To je ono.
- Dokázala to. - To je fantastické.
Tak jo. Jdeme na to.
Teď Snížek.
Do toho, Snížku. Nebuď nervózní.
- No tak, Snížku. - To je ono.
- To je ono. Výborně, Snížku. - Jo, dokázal to!
Jo!
Dobře, teď Sarah.
Utíkej. Do toho.
- Do toho, Sarah. - Pro mámu.
- Do toho. - No tak. Zvládneš to.
No tak.
To je ono, Sarah.
- To je ono. Už to skoro máš. - Už to bude.
Sarah!
Dokázala jsi to!
Sarah, zvládla jsi to!
Hodná holka. Super maminka.
A teď utíkejte do postele, já tu zůstanu.
Dobrá práce, Sarah.
Mám vás rád.
A my tebe.
S kozama vám to šlo, pane Cunninghame.
- Chcete spát v mém hamaku? - Spíš ty v mé posteli.
To ne.
Já se schoulím tady jako selátko.
Jaký byl?
Můj táta. Nosím jeho oblečení, ale nic o něm nevím.
Byl jako prase Arnie.
Velký a mazlivý.
Miloval přírodu a zvířata.
A miloval hvězdy.
Říkal, že i když se stáhne temnota, vždycky vám hvězdy posvítí na cestu.
Jestli byl tak úžasný, proč mě opustil?
Různé priority.
Jo, dostal práci v Americe a neřešil.
- Ani mě. - Ale miloval vás.
Proč mě nezkusil najít, když se vrátil?
Zkusil. Hodněkrát.
Ale dopisy se mu vracely.
Počkejte.
Tady máte.
Co…
Ale to je špatná adresa.
Přestěhovali jsme se.
To nevěděl. Myslel si, že ho nechcete znát.
Možná nejsem nejlepší táta, ale udělám pro své děti cokoli.
Kdyby se mi ty dopisy vrátily,
udělal bych vše, abych své děti našel.
Očividně mě nechtěl najít.
Dobrou noc, Šťastné a Veselé.
Dobrou, Billy.
Dobrou noc, oslíku číslo jedna…
- Spi už. - Dobrou, pane farmáři.
Nádhera!
Dobré ráno, pane Cunninghame.
No tak, ospalče.
No tak. No tak.
S dětmi jdeme plavat. Půjdete s námi?
- Je skvělé pro váš oběh. - Říkal jsem, že nemůžu.
Moje šéfka sem jede.
Je víkend. Šéfové nepracují.
Čeká nás spousta aktivit a dneska je Vánoční jarmark.
Ne, je na válečné stezce. Chce mou krev.
Fajn, běžte se potit k počítači,
ale nezapomeňte na ten stromeček.
Náměstí bez něj nebude stejné. Capisce? Díky.
Co?
Promiň, tatíku. Asi nejsem syn, jakého jsi chtěl,
ale taky nejsi dokonalý táta.
Ale ne. Zase ty. Vidíš tohle?
To je odpověď na mé modlitby a ty navždy zmizíš z mého života.
Jo. Vrať mi to.
Pusť to.
Jo. Potřebuju…
Hej. Pojď sem. Vrať se!
To je bájo!
Je to krásně teplé. Ano, jste tu!
Dej mi ten leták.
No tak. Jsme kamarádi, ne? Odjakživa.
Dej mi to. Jo!
Chceš přelstít Matta Cunninghama? To nemůžeš…
protože ti chlapi…
Hej. Vrať mi to. Počkej.
Vrať mi to!
Jo. Davaj. Pojď sem!
Dej mi to!
Kam jde?
Pojď sem. Mám tě! Pojď sem!
A tak se to dělá.
Ano?
Potřebuju vaše jmelí, to kouzelné.
- Co? - To, díky kterému se líbají!
Promiňte, něco dělám. Počká to?
To už může být pozdě. Odjede mi s někým jiným!
Odjede… Nate. Vezměte si to.
Děkuji!
Vítejte u Cobbledonských herců.
Dalo by se říct, že moje hry
jsou legendární.
Teď začneme tím,
že mi řeknete, jaké máte herecké zkušenosti. Někdo?
Měl jsem hrát ve Vánoční hře ve škole.
Obávám se, že „měl jsem“ nestačí.
V Pasti na Myši…
jsme vždycky natahovali slova kvůli dramatickému efektu.
Po třech nebo čtyřech slovech jsme dělali velké dlouhé pauzy.
A museli jsme to dělat dvakrát.
Ukážu vám to. Sledujte.
Jsem džin…
a žiju v lampě.
Ale podívejte!
Kdo je to?
Může to být…
Aladin?
Teď to zkuste vy.
Jsem džin…
a žiju v lampě.
Vidíš, neuvěřitelné
Nádhera. Dotáhneš to daleko.
Geralde, měli bychom se víc zaměřit na tancovačku.
Můžeme je naučit, jak mluvit a tančit jako kovboj.
Ale moje hra…
Může letos kvůli dětem počkat.
Všichni chcete tancovat, že?
- Ano. - Rozhodně!
Když chcete tančit,
musíte umět chodit a mluvit jako my.
Do toho!
No tak, lidi. Zatleskejte.
Je tu Cobbledonská tancovačka.
Musíte být připravení na Sněhovou tancovačku.
Řekněte Cobbledon.
Řekněte Vánoce!
Vánoce!
Řekněte Cobbledonské Vánoce!
Řekněte tancovačka!
- Řekněte Sněhová! - Sněhová!
- Řekni juchú! - Juchú!
- Řekni uga, uga! - Uga, uga!
- Řekněte honák! - Honák!
Teď mluvíš kovbojsky.
A bude sněhovačka, tancovačka.
Cobbledonujeme.
Všichni čekají, až Sněhovačka začne.
Tak ať je sněhovačka, tancovačka.
No tak, jdeme dál.
Vánoční polibky pod jmelím
a sníh už napadal…
Barney říkal, že potřebujete opravit střechu.
Rád se na to podívám.
Nemusíte opravovat střechu, když to tu strhnou.
- Strhnou? - Někdo mi volá.
Takže musím…
Ale díky za váš zájem.
Chci týhle slečně pusu dát.
Tak pojď za mnou a neváhat.
Kouzelný jmelí v ruce mám.
Polib mě rychle a zabal krám, jinak na tebe nepočkám.
A ať sněží dál.
Juchú!
Pan Cunningham zboří stodolu, chce ji strhnout!
VENKOVSKÉ USEDLOSTI
„Doufám, že navštívíte farmu Jmelí
co nejdříve,
abychom mohli uzavřít dohodu
a já vám co nejdříve předal nemovitost
k přestavbě.“
„S úctou, pan Cunningham.“
Slyšte, slyšte!
Vítejte na vesnickém vánočním jarmarku!
Přišel se stromem!
Je tu váš táta! Běžte! Běžte za ním.
Ano. Rychle!
Slyšte, slyšte!
A teď hlavní událost,
velkorysý dar vánočního stromu z farmy Jmelí!
Mír na zemi a milosrdenství.
Bůh a hříšníci…
Smíření!
Radostně národové, povstaňte.
Přidejte se k vítězství na nebi.
Pan Cunningham je na cestě,
na saních má velký strom.
Hej! Slyšte! Zpívají andělé zvěstovatelé.
Sláva Cunninghamovým.
To není lesní strom.
Hej, ten je z naší školy.
- Dali jsme vám ho. - To je náš strom.
Slyšte, slyšte.
Je to zrádce.
Prodává farmu developerům!
- Cože? - Ne!
- Ne!
Dobře, mluvil jsem s nimi.
Domluvil jsem schůzku a oni tu farmu koupí
a nikdo z vás s tím nic nenadělá.
Vy jste to s námi možná vzdal,
ale my to s vámi nevzdáme.
Ano.
A upletla jsem vám svetr s vaší tváří.
Co…
- To mám být já? - Je to hezké.
Tohle vypadá jako já?
- Ani koze by nešel! - Neseděl by jí.
Na výchovu dítěte je prý potřeba vesnice.
Tahle vesnice vychovává ty vaše. Aspoň můžete poděkovat.
Jo.
- Děti, jedeme. - Já nechci jít!
Děcka.
Nechci jít, tati.
Běžte do auta.
Fajn.
Nemůžeme ho nechat farmu prodat.
Vesnice bez farmy bude jako Cobbledon bez Vánoc.
Uspořádáme protest.
Zahrajeme to na jeho city.
Podle mě nemá citlivou stránku.
Víte, co se říká o zabíjení laskavostí.
Ukážeme mu, jak jsme laskaví.
Neví, jak moc nás potřebuje,
a o Vánocích bude tak osamělý.
Zkus si představit dům, který není domovem.
Zkus si představit Vánoce sám.
Tam budu, co jsi mě opustil.
Moje slzy by mohly rozpustit sníh.
Co si bez tebe počnu?
Nemám kam jít.
Tyhle Vánoce budou osamělé,
když tě tu nemám.
Tyhle Vánoce budou osamělé,
osamělé a chladné.
Bude mi taková zima,
když tě tu nemám.
Tyhle Vánoce…
Dobře, díky. To je moc milé.
Pamatuješ, jak jsme byli loni tak smutní?
Když jsme si mysleli, že ta bolest nikdy neskončí?
Viděla jsem tě, tati,
a říkala jsem si, že Vánoce jsou pro všechny.
Tati, tohle je roční období. kdy opravdu potřebuješ lásku.
A ta znamená tak moc.
Bude mi taková zima,
když tě tu nemám
tyhle Vánoce.
Dobře, děkuju, děti. Dovnitř.
Jen oni nezpívali falešně.
- Ach! - Co?
Sejdeme ráno se ve stodole.
Zastavíme ty developery. Řekněte to ostatním.
- Ano. - Ano.
K zemi.
Vidíme ta auta.
Opakuji, vidíme ta auta.
Nepřítel je tu. Opakuji, nepřítel je tu.
Musíš to zapnout, Beano.
Nepřítel je tu. Rychle na místa.
H-I-J-K-L-M-N-O-P.
Teď!
Dobře. Přepínám a končím.
Dobrý den. Našli jste to.
- Pane Cunninghame. - Zdravím.
To je Marlon Morris. A Louis.
Louis Drake.
- Dobře. Úžasné. Smrdí to tu. - Smrdí to.
Páchne to. Musí to být strašné.
- Chudák. - Váš nos!
- Chcete začít domem? - Jo. Pojďme.
Dobře. Rádi se vracíme. Lásku vašemu otci.
Charlie je pryč. Opakuji, Charlie je pryč.
Cunninghame, ta smlouva. Budeme rádi, když ji podepíšete.
Projděte to. Detaily neřešte.
To nic. Nepotřebuju to číst.
Jsem rád, že se toho zbavím.
Naprosto dokonalé. Hele, než to podepíšeme, rád bych…
- Chci se ještě podívat. - Jo, dobře.
- Můžu to tady nechat. - Dobře.
- Tohle je kuchyně, jo? - Jo.
Bože!
- To je… - Co to je?
To je ale smrad, že?
Jo. Zkažená vejce.
To je hrůza!
Je to jedovatá plíseň ze žumpy dole.
- Co? - Cos to řekl?
- Neřekls jim o té žumpě? - Ne!
Protože tu rozhodně žádná žumpa…
- Co to je? - Je to toxický!
Co je to?
Není to jedovaté.
Mám to v očích!
Omlouvám se. Jak vidíte, je to prostorná ložnice.
Jo, dobře. Jdeme dál.
- Chceš… - Změřit si to? Rád.
Co je to? Máme… Dobře.
- Co to je? - Ach bože!
- Co? - Prase.
- Proč je tam prase? - Já nevím.
- Kdo má prase ve skříni? - Proč je tam prase?
Nechte farmu na pokoji! Hej!
Takže tady je stodola.
Zvířata tu tráví většinu času.
Milují to tu.
Je tu spousta původních prvků, což je hezké.
No, tady to je.
Jo, je to krásné.
- Strhneme to. - Jo. Možná butikový hotel.
No, ne, protože zvířata… Co už.
- Rozhlédněte se a já se vrátím. - Jo.
- Jo. Dobře. - Jo.
Jo, zatím.
- Drakeu. - Jo.
- Zvířata. - Dobytek.
Kdo je malá kotleta?
Rozkošný.
Přestaň!
Polož to.
- Nevidím. - Jsi v pohodě.
Hele, to nic. Je to jehně.
Ahoj, jehňátko. Řekneš: „mátová omáčka“?
Řekneš: „středně propečené s cibulovou omáčkou“?
Un, deux, trois!
Drakeu!
Nechte farmu na pokoji! Hej!
Takže tohle je všechno. Tam dole je les.
Máme tam úrodu, kapustu a tak.
Jo. Vidím kluziště, zábavní park, obchoďák. Co vidíš ty?
Po tom, co jsme zažili, nic nevidím.
Byl to zlý sen.
Pojďte! Zrádce!
A padejte z našich pozemků, nebo vás vyhodíme my!
Nebojte. To jsou jen křupani, vesničané.
Zažili jsme horší protestující! Tohle jsou bezvýznamní lidé!
- Bezvýznamní? Podrž mi kabát. - Ne!
- Tahle země není na prodej! - Neřešte ji.
- Je to vedoucí kroužku pletení. - Nevzdáme se!
Útok!
Na ně!
Barry, na co si to sakra hraješ?
Tohle je pro komunitu nejlepší.
- Tak snadno je nevyděsíte. - My možná ne, ale oni ano.
Pane…
Pá pá!
To je ono, vypadněte!
- Rychleji! - Ven!
Na ně!
Jeďte!
Vypadněte z naší farmy!
Ano!
Ne! Nepodepisujte to.
Já už to podepsal. Ale oni ne
a teď kvůli vám nechtějí farmu koupit.
Nemůžete pořád pracovat.
Skutečný život není čerstvý vzduch a mluvení s kuřaty, Beano.
- Lidem jde o práci! - A o štěstí vašich dětí.
- Mým dětem nic není. - Chybí jim máma.
Ale víc jim chybí táta.
Tohle je byznys, Beano.
S dětmi se nepočítá!
Nepočítá?
Ne, já… Bylo to…
Já…
No, děkuju. Díky moc!
Ať je to ta nejlepší prezentace,
protože pokud ne, přijde o víc než o práci,
jestli víte, co myslím.
- Co je to? - To je ovce. Víte…
Ony.
Co je to za zápach?
To je venkovský vzduch!
- Co to děláte? - To se mi nelíbí!
Vypadá to, že zmizeli!
Možná jsem to zakřikl.
Je jich víc! Objevují se další!
Fuj!
Kde je? Kde je Matthew? Co jste s ním udělali?
- Nechceme vás tady! Už toho máme dost! - Jo.
Jela jsem sem až z Londýna
a chci ho hned vidět!
Víme přesně, odkud jste, jako ti poslední idioti.
- Promiňte? - Nechceme žádné potíže, jasný?
Tak to jste na špatném místě.
- Co je to? - Jo, to je prase.
To, co dělá…
- Tohle. - Ano. Zbavte se ho!
- Zbavit se ho? - Udělám to sama!
- Chtěla jsem zkusit… - Opovažte se na něj stříknout!
Slečno Fletcherová. Ignorujte ty křupany a pojďte dál.
Ano.
Nemá smysl kupovat farmu, pokud se vám nelíbí vůně hnoje.
To prase má větší právo tu být než vy!
Bože, rozmnožují se!
Ode mě, ty špinavá svině!
Proboha, promiňte! Mo, vytáhni ji z bahna.
Mám?
- Máte padáka. - Ne…
Jste bez práce.
Jste okamžitě propuštěn.
Nebudu vám lhát.
Končíte. Teď, Mo, zvedněte mě!
Prosím! Mám tu prezentaci. Je vynikající!
- Máš to tu krásný. - Potřebuju tu práci!
- Promiň, že to nevyšlo. - Pane Cunninghame.
Chci vrátit peníze.
- Cože? - Jmelí nefungovalo!
Nevím, o čem to mluvíte!
Rejpale!
- Pane Cunninghame. - Ty. Jo.
Vidíš ji? Není to developerka.
Je to moje šéfka. A vyhodila mě.
Takže smůla. Nemám práci a je to… Tvoje vina.
- Mrzí mě to. - Ne!
Ne. Teď se neomlouvej.
Po všem, co moje děti zažily,
nebudou mít střechu nad hlavou.
- Můžu tu střechu spravit. - Tuhle ne!
U nás doma.
V našem skutečném domě, se skutečnými lidmi, v Londýně,
kde teď nemám na hypotéku,
protože nemám práci!
Vyřeším to.
Ne, ty… Všechno jsi zničil.
Sbal si kufry a seno
a vypadni!
Dobře? Protože už tu nebydlíš.
DOHODA O PRODEJI NEMOVITOSTÍ
VENKOVSKÉ USEDLOSTI
Budete mi chybět.
Ale musím jít.
Fakt jsem to pokazil.
Napravím to.
Budeš nám chybět, Beano.
Nechci, abys šel, Beano.
Nechci, abys šel.
Přivedla jsem Kaylu a Kayana, aby se rozloučili.
Máte chvilku?
Tak jo.
Děti jsou fakt nešťastné a to s Beanem…
Co jsem mu udělal?
Tím, že má vzdělání mnoho podob,
jsem nemyslela jen děti, pane Cunninghame. Ale i vás.
Jasně.
Učení je na celý život, ne jen na Vánoce.
Děti se tu naučily tolik věcí.
Naučily se plést, háčkovat, šít, zpívat, mít odvahu…
a zapadnout.
Ale když jste vzal ten školní stromek,
co vám děti ze srdce daly,
a dal jim ho, jako by to byl trik,
byla to zrada.
To jsem nechtěl.
Víte, že tam byla hvězda Violetky?
Ta, co vyrobila pro mámu?
No, ta hvězda se cestou ztratila,
protože jste neměl čas na správnou věc,
abyste pokácel strom v lese.
Dělat správnou věc je něco, co učíme děti v Cobbledonu,
takže se vám možná naše škola a způsoby
a vesničané nelíbí,
ale staráme se o vaše děti z celého srdce.
A Beano taky.
Takže se možná ponaučíte.
Hele, omlouvám se, jo? Mrzí mě, že jsem vyhodil Beana, ale…
No tak. Hele, bude v pořádku, slibuju.
Je z venkova. Venkov je jeho domovem.
Tohle je jeho domov! Je to náš domov!
Chybí ti někdy hvězdy?
Díváš se do tmy
a přemýšlíš, kde jsou?
Chybí ti někdy měsíc?
A zpíváš jeho melancholickou melodii
z dávných let?
Přemýšlíš někdy proč?
Beano.
…chybí ti hvězdy?
Ahoj, synu.
Mami?
Promiň. Měla jsem ti to říct. Měla…
Měla jsem ti dát ty dopisy a dárky.
Počkej, tys mu všechno poslala zpátky?
Ano. Na Vánoce nikdy nepřijel.
Tys na něj čekal. A on nepřijel.
Pořád nás rozčiloval.
Už jsem to nechtěla.
Hvězdy jsou všude.
Rozjasňují noc.
Postav se temnotě a…
„Drahý synu, dnes máš sedmé narozeniny
a snad jsi šťastný.“
„Drahý synu, dnes máš osmé narozeniny.“
„Brzy budou Vánoce.“
„Dnes máš deváté narozeniny
a já každý den přemýšlím, jak se máš.“
„Dneska máš 11. narozeniny
a já ti posílám malý dárek, protože budou Vánoce.“
„Tuhle sněhovou kouli.“
„Pokaždé, když s ní zatřeseš, vzpomeň si na mě.“
„Drahý Santo, ať je Beano v bezpečí,
a požádej Rudolfa, ať ho hlídá,
a ať se prosím táta rozmyslí.“
„A pomoz nám trávit čas s tátou.“
„Ať přestane pracovat, abychom mu mohli ukázat, že může být zase šťastný.“
Ale ne! Zvířata utekla!
Někdo nechal bránu otevřenou!
Na farmě Jmelí se něco děje. Děti vyděšeně volaly.
Já vezmu koně, vy čtyřkolky.
- Buďte ke mně co nejblíž, jasný? - Dobře!
Vraťte se!
Nezavřel jste bránu! Zvířata vyrazila na cestu.
Cože?
Dobře, musíme najít Beana. Nemůže být daleko.
Dobře, pojďte. Jdeme na to.
Takže nic z toho nebyla chyba pana Cunninghama.
Přestalo to mluvit?
Už jsme skončili? Skončili jsme?
Na té prezentaci hodně pracoval.
To je ta prezentace?
Nejde o to, jak to vypadá na papíře, ale o to, co v ní stojí.
- Mám vám ji přečíst? - Do toho. Bavte mě!
Jsem nervózní.
Pokračujte.
„Čekáte velký, působivý proslov.“
Ano, čekáme.
„Ale myslete na chlapa, jako je Mo.“
Hej!
„V Poradenství Fletcherová se vždy díváme na kontext.“
„Vždycky myslíme globálně,
ale někdy nevidíme věci, na kterých záleží.“
„Nejdůležitější jsou lidé.“
„Řezník.“
„Pekař.“
„Ten, co dělá svíčky.“
„Farmář. Otec.“
„Uklízeč.“
„Snílek.“
„Učitel.“
„Kozel.“
„Malí lidé, kteří tvoří kontext.“
„Lidé, jako jsme my.“
Tady jsme, Venkovské usedlosti.
Nevypadá to moc venkovsky, že?
Developeři!
- Nemám drobný. - Ne, to jsem já.
Beano, z farmy Jmelí.
- Ani náhodou. - Ne.
Ne, pane. Ani náhodou.
Ne, chci ji prodat. Jen…
Děláte si srandu?
Proč bychom se tam vraceli?
Pořád smrdím po vejcích.
Hele, Marlone,
proč posloucháš toho hrubiána
po tom, co nám udělal?
Pan Cunningham za to nemůže.
Můžu za to já a děti.
Sabotovali jsme vás, abyste to nekoupili.
Ale podívejte, pan Cunningham ji chce prodat. Fakt.
Podepsal to.
Stačí podepsat tady a tady a dohoda je hotová.
Pojď, Rudolfe.
No, tady to je. Je to vaše.
- Ještě listinu a klíče. - Klíče, prosím.
Jen řeknu zvířatům, že se o ně postaráte.
- Promiň, ale… - On řekne…
- Zvířatům. - Je v pořádku?
- Pane B! - Pane C!
- Kde jsou všichni? - Co?
- Kde jsou všichni? - Kdo?
- Mali! - Cože?
- Co je Mali? - Kví!
- Kdo je Kví? - Šťastné!
Šťastné!
- Veselé! - Veselé!
- Kde jsou všichni? - Kde jsou všichni?
Beano!
Viděli jste Beana?
Promiňte, no tak.
Beano!
Tady jste. Co hledáme?
- Hledáme Mali, Ličký… - Kví a Teček?
Tebe, Beano! Hledali jsme tě. To je moje sako?
- Jsem tady. - Co tady dělají?
- Koupili jsme farmu! - Podepsali smlouvu.
Už nemusíte žít v Cobbledonu.
- Farma patří jim. - Chci žít v Cobbledonu!
Chci tu zůstat se svými dětmi a s tebou a se slečnou Ashleyovou.
- O čem to mluvíte? - Beano!
- Co se děje? - Beano!
- Co? - Já vím. A já…
Teď nemáme čas.
Zvířata utekla. Nezavřel jsem bránu.
- Ignoroval jste zákon země. - To je jedno!
Musíme zvířata najít, než si ublíží.
Všichni ticho!
Slyším zvony.
Rudolfe. Rolničky, kde?
V lese.
Do lesa, všichni!
- Rychle! - Jdeme!
- Do lesa. - Do lesa.
Počkat.
Do lesa.
Rolničko!
Tudy.
Rolničko!
Všichni ticho!
Zvonek.
Tudy. Výborně, Rudolfe. Tudy.
Rolničko!
- Rolničko! - Rolničko!
Rolničko!
- Kdo je Rolnička? - Naprosto netuším.
Rolničko!
Hele, to je Rolnička!
Rolničko. Dobře, Rudolfe. Našel jsi ji.
Konečně jsi ovčák!
Dobře, jdu tam.
Držte mi nohy!
Dobře, všichni, držte.
Pomalu, prosím.
Na tři! Raz, dva, tři!
Zpátky.
- Jo! - Máme ho!
Výborně, Rudolfe.
- Kdo jste? - Jsem Mattova máma.
Babi!
Babi! Můžeme?
Jasně.
Sedni.
- Co to děláš? - Prostě pokračuj.
Dobře, Rejpale? Co tady děláš?
Než jsem šel do důchodu, byl jsem právník
a zastupoval jsem vašeho otce, pane Cunninghame.
Chtěla bych vás upozornit na tuto zvláštní klauzuli závěti.
- Co je zvláštní klauzule? - Je to Santa Claus?
Tato zvláštní klauzule stanoví,
že farmu nelze za žádných okolností prodat
a lze ji pouze zdědit,
pokud zůstanete na farmě a udržíte ji v příštích letech.
Obávám se, že farma není
a nikdy nebude na prodej, pokud tu rodina chce zůstat.
Chceme tu zůstat!
Chci tu zůstat navždy!
Můžete se podívat sami.
Ukažte.
Podívejte!
Tohle je staromódní nesmysl.
Je to…
- Drakeu. - Jo.
- Co? - Jo.
- Tak jo. - Tak jo.
Doufám, že víte, že to bylo vážné plýtvání časem.
- A vy! - A vy!
Vy!
Dlužíte nám za čistírnu a účty v nemocnici.
Víte vůbec, jak jsem trpěl?
Mám vás vyprovodit?
Jdeme. Nechte si tu hloupou farmu!
Jo!
- Ven! - Smrdí to tu!
Farma je naše!
Máme farmu!
Farma je naše!
Jak si ji udržíme?
Myslím, že vím, jak udržet farmu.
Zeptejte se dětí na kouzla.
Myslí tím jmelí.
Jo, co je pořád s tím jmelím?
Je kouzelné.
Dobře. Myslím, že jmelí nemůže být kouzelné, Bustere.
Je to…
To je vesnický hlásný.
Chvíli jsem myslel, že Santa.
Vím, že tohle možná nechceš slyšet,
a nevadí, když to teď nezvládneš,
ale přinesl jsem ti jmelí
zezadu z pole.
Další vánoční dárek,
abych vynahradil Vánoce, co jsem zmeškal.
Prosím? Cože?
Vím, že je to šok.
Cože? Říkáte…
Ahoj, synu.
Jak? Odkázal jsi mi farmu v závěti.
Nechal jsem ti farmu,
ale nikdy jsem neřekl, že jsem mrtvý.
A jak vidíš, jsem živý a zdravý.
Takže o tom všichni věděli?
Chtěl jsem svou rodinu dát dohromady.
Moc se omlouvám.
Přijmeš ho, synu?
Změní ti život.
Ahoj, dědo.
Bustere!
Moc rád tě konečně poznávám.
Velký den.
Ten největší.
Blázinec.
Já nevím.
No, víš, že tě mají všichni rádi.
Hlavně já.
Jsem velmi trpělivý člověk.
Teda. No. Chci říct…
Juchú!
Vítejte na letošní Sněhové tancovačce!
Vezmi auto, já vezmu bar,
prasata už tančí.
Cobbledon Brew, nemůžu,
odmítnout se nesluší.
Nasaďte si kovbojky
a dáme country styl.
Seřaďte se, bavte se,
kámoše hnedka chyť.
A sklouzni se doprava
a vpravo zatleskej.
Klobouk nakloň do strany a začne noční rej.
A ať je sněhovačka, tancovačka,
Cobbledonujeme.
Všichni čekají, až Sněhovačka začne.
Ať začne sněhovačka, tancovačka,
pojďte, jdeme dál.
Vánoční polibky pod jmelím
a sníh už napadal.
Juchú!
Kabát dolů, tancuj s kozou…
SNĚHOVÁ TANCOVAČKA
Co? Co tady děláte?
- Přinášíme dobré zprávy. - Cože?
Emblem milovali vaši prezentaci.
Jak?
Beano přijel do Londýna a ukázal nám ji.
- A Mo ji přečetl. - Díky.
Líbilo se jim to!
Líbil se jim komunitní pohled na věc
a bylo tam další slovo…
- Srdce. - Srdce.
Prý to mělo srdce.
Takže se koukejte vyfiknout
a vraťte se do Londýna. Vypadněte odsud.
Ne. Já už tu práci nechci,
ale jsem rád, že vás nevyhodí.
Vy tu snad nezůstanete, ne?
- Juchú! Řekněte Cobbledon! - Cobbledon!
- Vánoce! - Vánoce!
Cobbledonské Vánoce!
- Uga, uga. - Uga, uga.
- Beano! - Beano!
- Ano, Beano! - Ano, Beano!
Skok z pódia!
Chytíte mě?
Chytíte mě, že jo?
Jdu na to!
A ať sněží…
Slečno Fletcherová, s dětmi se vážně počítá,
a já chci strávit nějaký čas s mláďaty a dětmi
a svým pomocníkem a drahou veterinářkou,
protože se musím přiznat.
Přiznávám, že jsem farmář.
Přesně tak. Je ze mě vesničan.
- No páni. - A nic mě nezastaví!
JSEM JEDEN Z VESNIČANŮ
Dámy a pánové, pan Cunningham je nyní jedním z vesničanů.
Ukažme mu, co vesničané dokážou!
Mladíku,
nemusíš být smutnej.
Říkám, mladíku,
ze země už vstávej.
Říkám, mladíku,
když jsi v novém městě,
nemusí tě už nic trápit.
Je zábava zůstat v YMCA.
Mají všechno, co mladíci chtěj,
tak tu jen neokouněj.
YMCA.
Je zábava zůstat v YMCA.
Můžeš se uklidnit,
dobře nakrmit,
můžeš dělat to, co chceš.
Za mnou! Narodí se nám oslík!
Pojďte za mnou.
Takže oslík číslo jedna a oslík číslo dvě
udělali oslíka číslo tři.
Tichá noc,
svatá noc.
Narozen
oslík je.
Slyšte anděly
na farmě Jmelí.
Krásný oslíček je v bezpečí.
Tam, na farmě Jmelí.
Tichá noc,
tichá noc,
svatá noc,
svatá noc.
V spánku svém
dýchá zem.
Půlnoc odbila, město šlo spát.
Zdřímli dávno i pastýři stád.
Jen Boží
láska ta bdí.
Jen Boží
láska ta bdí.
VESELÉ VÁNOCE.
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková