Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Сніданок!
Чарлі, ти запізнишся.
Пластівці.
-Млинці. -Тост без масла і джем.
Тост і джем.
Гаразд. Тост із джемом, ось.
-І пластівці. -Тату!
-Бастере, що це? -Смоктулька.
Цукерками не снідають.
-Чому? -Чому? Бо я підсмажив тобі смачний бекон.
Я тепер веган.
Ну, звісно.
Ланч-бокс.
Ні. Діти. Ні. Вибачте.
Про що ми говорили? Жодних хом'яків за столом. Дякую.
Гаразд, дякую.
Лишилося 10 хвилин,
тож хапайте куртки, рюкзаки, і ходімо.
Швидко!
Діти, ми спізнимося!
Чарлі, дякую.
Роузі, твій сандвіч.
Це твоє. Бастере, ходи сюди.
Стій, не крутися. Руку сюди.
Байдуже. Іди. Шапку візьми.
Бастере, де твій черевик?
Бастере! Забудь. Іди швидше.
Ось він! Я знайшов твій черевик.
Містер Каннінгем?
-Так. -Вам посилка.
-Дякую. -Потрібен ваш підпис.
Я не маю ручки.
Я маю олівець.
Олівцем не можна.
-Нате крейду. -Нею теж не можна.
-Є фломастер. -Лише ручкою.
-Я не маю ручки. -Ось.
Треба було лише спитати.
Отак, іще дату…
народження.
-Усе. -Супер.
І ще фото для підтвердження доставки.
Діти, дивіться сюди.
Так, дітки, усміхніться.
І готово.
Супер. Вам сподобається. І дітям.
Я його не читав.
Так, народ, усі в машину. Дякую.
Роузі, замкнеш двері?
КОНСУЛЬТАНТИ ФЛЕТЧЕР
-Тат, ти забув костюм для концерту! -І різдвяну випічку!
І не почитав зі мною.
Для цього ж є вчителі.
Мені недобре.
-Ідіть вже. Хутчіш! Люблю вас! -Бувай!
-Привіт. Вибач. -Вітаю.
-Знову спізнились. -Вітаю. Бувайте! Дякую.
Ні!
Це неприпустимо!
Час має важливе значення.
Мені потрібна вірність,
зосередженість на справі і відданість.
Відданість на всі 110%.
-Скільки відданості потрібно? -110%.
Вітаю. Дякую, що прийшли. Сідайте.
Вибачте, завіз дітей у школу.
Та мені байдуже.
Я веду бізнес, у бізнесі діти неважливі!
Про що я говорила?
Укласти угоду з «Емблемою» до кінця року.
Наша пропозиція має перевершити всі інші.
Каннінгем, кажуть, ви маєте певний шарм.
Ви і представите фінальну пропозицію.
Даруйте. А коли саме презентація?
Перед Різдвом стільки справ з дітьми…
24 грудня.
Двадцять… Але ж це Святвечір!
Вирішіть, що вам важливіше: робота чи Санта з подарунками.
Так. Урок закінчено.
Каннінгем.
Цей клієнт надважливий для нас.
Під ударом робочі місця.
Ваше місце.
Я зрозумів. Я вас не підведу. Обіцяю.
Це що, хом'як?
Так. Це синів ланч-бокс. Бастер вічно плутає сандвічі.
З шинкою, з хом'яком. Знаєте, які діти.
Ні, не знаю, бо в бізнесі діти неважливі.
Гаразд.
Зробимо презентацію.
Ми зможемо. Ми впораємося. Так.
Залізай.
Тут будеш у безпеці.
Привіт.
-Що це? -Лист від адвоката.
Що ти скоїв, бро?
Мені лишили подарунок чи спадок.
Хто?
-Це й дивно. Мій тато. -Тато?
Та, чесно кажучи, я його й не знав.
«Містере Каннінгем, ваш батько просив передати вам листа з ключами…
-Зайдіть на сайт…» -Заходь на сайт!
«Омелова…»
Це все тобі? У спадок?
Не знаю.
Схоже, це коштує цілий статок.
Мені зараз не до цього. Купа роботи.
Гей, хвилинку.
Саме це й потрібно для презентації.
Тиша і спокій на лоні природи.
Лише ти і краєвиди.
Ні відволікань, ні Лютелли де Віль Флетчер над головою.
Лише ти, хом'як і дружелюбні селяни.
Варіант супер.
Безпрограшний.
Потрійна вигода.
Розумієш?
Уже уявив.
-У тебе все добре? -Так.
-Зуби почистила? -Так.
-Що ти розглядаєш? -Це ж ферма.
-А де вона? -У селищі Коблдон.
А нам туди можна?
Там є тварини?
Такі, як Фліс.
-Поїдьмо на ферму. -Так, будь ласка.
На Різдво.
На Різдво — ні. Як Санта взнає, куди везти подарунки?
Мама дозволила б.
Тільки мами більше немає.
-Ти казав, мама завжди з нами. -Навіки в наших серцях.
Кажеш це щодня.
Так. Вона в наших серцях, тільки не може приймати рішення.
Це має робити тато.
Стривайте, хвилиночку.
Вона вийшла на зв'язок.
Каже, вона досі голова сім'ї, і нам слід їхати на ферму.
Так!
Але спершу вирішити зі школою.
У сільську школу?
Як нам знати, що там забезпечать адекватну освіту?
Не гіршу, ніж тут.
У всіх ваших дітей порушення поведінки.
Роузі зараз сама не своя, занадто тиха.
Іноді мені здається, що вона спить на уроках.
Чарлі б'є хлопців і дівчат і пише грубощі.
Я розумію, що ви переживаєте складний період,
та боюся, вони відстають у навчанні.
Не картайте себе за це.
Бо якщо докласти зусиль та ентузіазму, наступного року діти підтягнуться.
Тож дякую. І веселого Різдва.
Гаразд. Добре.
Ти точно впевнений?
А якщо приїдете, а ферми немає?
Тоді ми повернемося.
Тільки не очікуй багато.
У твого тата було багато таємниць.
І не хороших.
-Удачі. Їдь обережно. -Я подзвоню.
-Бувай. -Па-па!
-Гарної подорожі! -Бувай, бабусю!
Тут так гарно.
Тату, це бе-вівці!
Просто вівці, Бастере.
Дивись, тату, му-корови!
Слід казати «корови».
Тату, ти щойно пропустив знак! «Омелова ферма»!
-Що? Де? -Ти проїхав той знак.
Чому не сказали? Я б тоді…
Чого ви дорогою верхи їдете?
Це ж село.
Машини мають пропускати тварин.
Ви бачили знаки?
Добре, ясно. З конем усе гаразд?
Так. Та не завдяки вам.
А кажуть, селяни дружелюбні!
Гадаю, це тут.
Нам сюди.
Отам написано «Омелова ферма».
Ми приїхали.
ОМЕЛОВА ФЕРМА
Овва! Дивіться!
Тут так мило!
Тату, ферма наша?
Думаю, так.
Дивись, тату! Ще бе-вівці!
Без «бе». Просто вівці.
Овечі какулі!
ОМЕЛОВА ФЕРМА
Непоганий початок.
Заходьте.
Гаразд.
Що так смердить?
-Думаю, це Бастер. -Це не я!
-Хтось любить яйця. -І я знаю чому.
-Яка мила! Житиме з нами? -Не можна.
Іди сюди.
Тільки не панікуй. Я тебе тримаю. Боже! Ні!
Ні! Обережно! Не піднімай її!
Не чіпай. Добре. Тільки обережно неси надвір.
І не впусти. Обережно. Не…
-Ти молодець. -Що це, тату?
Печиво.
«Від пекаря Баррі». Хто це?
Не знаю.
-Це моя кімната! -Ні! Я її хочу!
Куди вони? Ходімо!
-Тут круто! -Хочу це ліжко.
А де всі?
Потім розберете спальні. Спершу знайдімо чайник.
Та ви знущаєтеся!
Ой! Привіт!
Вітаю, містере Козел.
Діти, обережно обійдіть.
Привіт. Що… Так.
Гаразд, виходь. Геть звідси. Отак.
За двері!
Козел пішов.
Роузі, наглянеш за всіма? Я скоро повернуся.
Вода.
Хвилинку!
Так. Алло?
Привіт! Як справи, фермере?
Поганенько.
Чесно кажучи, сиджу у струмку, намагаюся набрати води.
Ясно. Ю-ху і все таке.
Метті, у мене новина. «Банда Хаус» теж готує пропозицію
для «Емблеми».
«Банда Хаус»? Вони ж завжди виграють!
Саме тому ти мусиш добре постаратися.
Щоб ніхто не втратив роботу перед Різдвом.
-Покладаюся на тебе. -Що кажеш?
Га? Алло?
Я тебе не чую.
Йо, він забабахає супер презентацію!
Я геть не хвилююся!
Гаразд, ходімо з ними нагору.
Обережніше, не підпаліть дім сьогодні.
Страховик приїде завтра.
Тату, ми зустрінемо Різдво на фермі?
-Я люблю му-корів. -Так, я теж люблю му-корів.
Але слід казати…
«корів».
Шукаєш маму?
Думаєш, їй тут сподобалося?
Усе можливо.
Яка з них вона?
Та, що мигає. Бачиш?
Так.
Така блискуча.
Овва. А та яскрава.
То має бути мама.
-Така гарна. -Гляньте, там падаюча зірка.
Загадуйте бажання.
І бігом спати.
ОМЕЛОВА ФЕРМА
Чиї це чоботи?
Гадаю, мого тата, але я не впевнений.
Чому ти його погано знаєш?
Бо він багато працював,
і я не бачив його, коли ріс, а потім ми втратили зв'язок.
Не хочу такого для нас.
Ми нізащо не втратимо зв'язок.
-Ніколи. -Сюрприз!
Боже! Ви зламали ліжко!
-Заходьте обережно. -Козел прийшов!
-Так! -Бастере.
Що я казав про цукерки на сніданок?
Гей! Він забрав мою смоктульку!
Бастере!
Це не я!
Це не Бастер. Це яйця тухлі.
Може, вже є свіжі?
Ходімо глянемо!
Вайфаю немає.
-Нема інтернету! -Ти чого кричиш?
Бо немає вайфаю!
-Є яйця? -Глянули під кожну курку.
Жодного яйця.
-Я думала, буде більше тварин. -Таких, як Фліс.
Що це було? Гляньмо!
Ходімо перевіримо!
Маленький поні!
Справжній віслюк.
І телятко.
І малюк Фліс.
Швидше, тікаймо.
Біжімо!
Це огр.
Хто це сказав? Ану покажіться.
Як ви зайшли?
Через двері.
Дуже розумно.
Хто ви такі?
У вас є імена?
У кожного є ім'я.
Не завжди. Бачите осла?
Це осел номер один, а той — осел номер два.
Чому без імен?
Бо я забув їх назвати.
Як вас звати?
Я Вайолет.
Роузі, старша.
-Я Бастер. -А я Лілі, близнючка Чарлі.
Ви не схожі.
Бо ми неідентичні близнюки.
Гаразд, що ви робите на моїй фермі?
-Тато виграв її у Віллі Вонки. -Що за…
Ні. Тато отримав її у спадок.
І ви нові власники?
Боже мій! Чому ж не сказали?
Привіт! Я Біно.
Професійний приборкувач тварин і загрібач кізяків.
Хештег Біно до ваших послуг.
Радий знайомству з вами.
-Познайомити з тваринами? -Так!
Авжеж!
То ходіть сюди.
Це мій кабанчик, Арні, названий на честь його улюбленого актора
Арнольда Шварценеггера. «Я повернуся, сальце».
Ні. Гаразд. А ця прекрасна душа — Поттер.
Дуже чарівний. Стажувався в Гоґвортсі.
А це маленькі легенди.
Малюк.
І Малятко. Так.
Пискля.
А це Вискля.
Обережніше з нею,
бо вона вищатиме, як різана.
Ясно? Так, маленька? Так.
Чуєте це?
-Показати Дзвіночка? -Так.
Та-да! Це Дзвіночок!
А нащо дзвіночки на шиї?
Щоб не загубився. Він лише ягнятко.
Привіт, Дзвіночку!
Неймовірно! Дуже приємно.
Привіт, міледі. Вітаю, сер. Вітаю вас і вас теж.
Наглянете за Дзвіночком?
Ці дівчатка, Мері та Брайт,
розмовляють чистою французькою.
-Це неможливо. -Екскюзе муа?
Мері? Уі, Брайт?
Уі. Оревуар.
Оревуар.
А ще є Рудольф.
Він олень?
Ні, Рудольф — німецький…
дог!
Бачите овець?
Вони живуть на фермі, а Рудольф їх пасе.
То Рудольф вівчар?
Не зовсім, але він старається. Перевіримо?
-Так. -Гаразд.
Уперед, Рудольфе. Випасай овець!
Давай, Рудольфе!
З усіх оленів
Ти знаєш, що ти головний…
Молодець.
Біжи, Рудольфе
Рендольф теж не відстає
Усім зібратись!
Біжи-біжи…
-Гей, діти. Де ви були? -Говорили з тваринами і з Біно.
Звучить чудово.
Можна ми ще оглянемо ферму?
-Зараз це долагоджу. -Біно нагляне за нами.
Мені ще хвилин п'ять.
Стривайте. Що?
Біно? Хто це такий?
Ні. Цього недостатньо.
Я йду, діти!
Так. Діти, усі назад! А ти не підходь!
Хто ти такий?
-Не вмивайте! -Він нічого не зробив. Він тут живе.
-Ти про що? -Він тут живе. Він фермер.
Поборувач тварин.
-Приборкувач. -Навіщо тобі це, тату?
Не знав, що у хліві цей Геґрід. Ти хто?
Біно. Я тут живу і працюю все життя.
Я розповідав дітям про ферму і тварин.
Тут є осел номер один, наймиліший осел у світі!
Гаразд. Вибач. Я не…
Вибач за це. Він, мабуть, і не працює.
Ти налякав Біно!
Я випадково.
І тварин теж. Гляньте на Мері!
З переляку наклала цілу купу! Вибачтеся.
-Вибач. -Французькою.
-Що? -Французькою.
Пардон, Мері. Іль трес… недбалий.
Працюєш тут?
-Так. -Знаєшся на сантехніці?
Та-да!
Це магія.
Це лише тимчасове рішення.
Треба перевірити ваші труби.
Що ж, хоч облаштую робоче місце.
-Робоче? -Так. Маю підготувати презентацію.
-Без відволікань. -А ферма?
Ти ж тут працюєш.
Та я не фермер. Я лише робітник.
Ваш батько любив це місце. Усе робив сам.
-Справді? -Місцевий герой.
Вирвав ферму з лап поганців, які хотіли тут щось будувати.
А ці «поганці» пропонували йому гроші?
Що? Величезні бабоси.
Та він так любив тварин і ферму, що не продав.
-Це так круто! -Він був крутим.
Хіба не видно? Тут усе занепало і вийшло з ладу.
Навіть кури. Їхні яйця тухлі!
Бо тут нікого не було. Ми чекали на вас!
Тепер ви тут! І допоможете нам урятувати ферму.
Відчепися!
Ми врятуємо ферму?
Давай рятувати її з Біно.
Ні. Ми приїхали сюди ненадовго. І мені ще треба працювати.
Слід переконати тата, що ферма важливіша за ту презентацію. Хто зі мною?
-Так! -Так!
Гаразд. Ходімо всі отак.
Тату, мама хотіла б, щоб ми урятували ферму.
Ти бачив, як вона вчора миготіла.
Давайте так: завтра зранку я виділю годину,
і ви покажете мені тут усе.
Так!
А ви молодець.
Підйом!
Ку-ку-рі-ку! Це ваш будильник на п'яту ранку.
Підйом, сонько.
П'ята ранку? Це ще ніч!
Корови не чекатимуть.
Їх слід доїти у цей час і згрібати кізяки.
Ходімо.
Чому я мушу це робити? Гидко.
Коров'ячі кізяки — наче скарб.
Вони удобрюють траву.
Ми любимо кізяки. Ми їм поклоняємося.
На дворі трава, на траві дрова.
Ви мені декого нагадуєте.
Бачили фільм «Сяйво»?
А ось і Біно!
Нарубаймо дров.
Більше напружте спину і вище замахуйтесь.
Так? Спробую!
Овва!
-Уявіть, що я величезна свиня. -Так.
Сміття. Земля. Свиня. Кинь.
О! Смоктулька!
Небезпечно. Сміття викидати у відро.
Та найважливіше — ніколи не відчиняти ворота в поле.
Лишите відчиненими, тварини втечуть.
Втечуть — постраждають. Постраждають вони, постраждаєте ви.
-Глянемо на корів? -Так!
Авжеж! Ходімо.
Є Матильда, Петті, Гаррі, Герміона, міс Транчбул.
-Корова міс Транчбул? -Ага. Ще Няня Макфі та Сюзан Бойл.
А скільки є овець?
Щоразу, як рахую їх, засинаю і збиваюся.
-Скільки тобі за це платять? -За це?
Я живу безкоштовно в хліві, їм усе, що вирощую. Практично все.
А з вас солодощі.
Але платити треба ще ветеринару.
-Ветеринар? -Так.
-Той, хто лікує тварин. -Знаю. Та нащо він?
Марна трата грошей. Вони ж, як стоматологи, ті ще здирники.
-Ти йому довіряєш? -Взагалі-то, «їй».
І я не здирниця.
-Леді на коні. -Козел на дорозі.
-Я тут ненадовго, не бійтеся. -Прикро.
Я спекла печиво, та якщо ви вже їдете…
Віддай мені!
Обожнюю печиво міс Ешлі. З шоколадом?
Потрійна доза.
Потрійний шоколад! Арні! Дивись, що у татка є.
Ви вже познайомилися з усіма тваринами?
-Так, та я не дуже люблю тварин. -Як прикро.
На Омеловій фермі чудова худоба.
-І у вас скоро поповнення. -Га?
-Голлі от-от окотиться. -Що?
Вона вагітна.
Жартуєте?
Жартуєте.
Ні, і у неї буде дитя, тобто…
І підготуйтеся, у кіз часто бувають двійнята.
-Іноді трійнята. -Трійнята?
Привітик, Вискле. Як ся маєш?
Привіт, Ешлі. Дякую за печиво. Люблю тебе.
Та нема за що.
-Це подарунок. -Годі. Це безумно.
Радий був зустріти вас вдруге.
Сподіваюся, востаннє.
Я про те, що тварини здорові.
Я оглядаю їх щотижня.
А якщо у Голлі відійдуть води, подзвоніть мені в клініку.
Ми самі впораємося.
Ага.
Гадаю, щось назріває, Вискле.
-Хто це був? -Ветеринар.
Дуже гарна.
Вона дуже дорога, Роузі.
І у нас буде трійня невдовзі.
-Ви ж тільки зустрілися. -Не у мене з міс Ешлі, у кози Голлі.
Я дав Висклі забагато печива.
Закакала все. Потримайте, я вичищу.
Я не можу…
Біно!
Добре, що ти тут.
У нас кіт, два хвилясті папуги, папуга, тхір, кролик
і кабанчик Оскар.
Схоже, він знову з'їв щось не те.
-Як усе пройшло на фермі? -Зустріла нового власника.
-Який він? -Він трохи…
Краще і не опишеш.
Що Оскар з'їв цього разу?
Знову їв татові труси.
-Містере Каннінгем! -Боже! Налякав.
Вибачте. Ми з дітьми склали список важливих справ.
Ви відповідаєте за Різдво!
Відремонтуйте хлів до сніжної вечірки!
-Чого? -Щороку на Різдво влаштовуємо.
Прикрашаємо хлів.
Будуть глінтвейн і танці, ковбою.
Ні. Цього року так не буде.
У мене презентація у Святвечір.
Ні, це неприпустимо.
Ви маєте знайти спосіб привести Різдво у хлів.
Не розчаруйте свого тата.
Влаштовуйте свою сніжну вечірку де хочете, тільки не на моїй фермі.
Оце ваш тато розлютився.
Він більше не любить Різдво. Навіть ялинку лишив удома.
Я знаю, хто нам може допомогти.
Треба познайомити його із селом і селянами.
Так!
Це, народ, Коблдон.
Пошта. Листи до Санти надсилати там. Ясно?
Зараз зайдемо у паб «Коблдон Армс».
КОБЛДОН АРМС ДОМАШНЯ КУХНЯ, ЕЛЬ, ПИВО
Ходімо, нам тут не раді.
-Що це? -Вас вітають!
Біно казав, ви хочете врятувати ферму.
Ви наш герой.
Заходьте, познайомтесь з усіма.
Це Перкі, хазяїн пабу.
Радий знайомству, сину Каннінгема.
М'ясник Тед, пекар Баррі.
-І Меррік. -Дай вгадаю, свічкар?
-Як взнали? -Це жарт.
Так, він робить свічки.
Я Отто, будівельник.
Треба щось полагодити, дзвони.
А я Барні, листоноша.
Це я доставив вам заповіт.
-А я глашатай! -Привіт.
Отам сидять Веселун, Чихун, Простачок,
а це у нас Бурчун.
Грали гномів минулого року. Один в один.
Я Геральд Фавор, режисер нашого театру.
Я розповідав, як ставив «Мишоловку»?
Так!
І моя улюблена міс Боу.
Бо я власниця кондитерської.
А хто ці юні особи?
Це містер Бастер, міс Вайолет, міс Роузі та близнюки.
-Вони ж не схожі. -Вони неідентичні.
-Мої. -Де ваша мама?
Вона померла.
Візьміть цукерочки.
Я зв'язала вам іграшки. Виберіть собі по одній.
-Дякую. -Дякуємо.
А я міс Нерріс.
Школа Коблдона. Ці діти підуть у мій клас?
Так. Хай вчаться зі своїми однолітками.
У класі лише двоє дітей. У всій школі їх лише двоє.
Наше селище малюсіньке, жителів мало.
47 осіб, 29 поштових скриньок.
Головне, щоб вони вчилися.
Звісно. Я щось придумаю.
Адже навчати можна різного і по-різному.
Справді?
-Так. -Звичайно.
Любите співати?
-Серйозно? -Приєднуйтеся до хору.
-Абель, організатор метання чобіт. -Арон, дзвонар.
Приходьте в понеділок.
Я міс Веріті, бібліотекарка.
Заходьте у будь-який час.
До речі, мене звати міс Вомбл,
я заснувала гурток із в'язання.
Я зв'язала всі светри, які ви тут бачите, і шапки.
Будемо раді, якщо ви приєднаєтеся,
і особливо ви, містере Каннінгем.
Якщо самі не вмієте, ми зв'яжемо вам светра.
Із вашим портретом, якщо хочете.
Що скажете?
-А він вродливий. -Так.
Я не фанат різних спільнот.
А вас хотіли обрати головою Різдвяної асоціації.
Ваш батько дарував найбільшу ялинку для сільської площі.
У нас і вдома нема ялинки.
Чи різдвяних вогнів.
Нема Різдва на Омеловій фермі?
Подивимося, чим ми можемо зарадити.
Звичайно.
Хто хоче содової?
Так. Сідайте. Ходімо.
Як коза Голлі?
Я не перевіряв. Не знаю.
Не глянули, як там вагітна коза?
Упевнений, вона в нормі.
Перевірю, як прийду.
П'ять тисяч? Не може…
П'ять тисяч не сплатив. Хоч щось оплатив?
Солодощі. 68 фунтів на солодощі.
Неймовірно.
Це було «Метт»?
Привіт, Голлі. Як ти?
Хвилюєшся?
Моя дружина боялася народжувати.
Не так, як я. Мене лякало, яким стану батьком.
Чи буду хорошим.
Радий, що ви говорите з тваринами.
Вони розуміють.
І ви зрозумієте всі бе, му, гав, рох, як дослухаєтеся.
Я послухав, зрозумів і тепер піду.
Ви говорили Голлі про сумніви, чи хороший ви тато…
-Ви будете чудовим татом. -«Буду»?
Я з вашим татусем дружив, називав дідусем.
Він жалів, що не бачив сина й онуків.
Не хочу, щоб і ви жаліли.
Я не такий, як мій «татусь». Ясно? І не сунь свого носа у мою сім'ю.
Я теж сім'я!
Як це?
Якщо ваш татусь — мій дідусь, то ви мені як тато.
Що ти верзеш?
Ти цілком доросла людина і точно не мій родич.
-Ти поставив поріг? -Ні.
Добраніч, тату.
Згоден. Як з язика зняла.
Ти чого не спиш?
-Поганий сон наснився. -Іди сюди.
Погані сни не справжні.
А нам обов'язково завтра в школу?
Ти мав би радіти.
Діти можуть сміятися з мене.
-Чого з тебе сміятися? -Бо ношу блискучі речі.
У цьому немає нічого поганого. Будь-хто може носити блискучі речі.
Навіть Фліс?
Особливо Фліс.
А Мері і Брайт?
Поні люблять блискітки.
Навіть ти?
Я не дуже люблю блискучі речі,
але мама любила усе з блискітками і стразами.
І носила корону принцеси?
Коли була твого віку.
-Ходімо спати? -Ага.
Ходімо.
Мері і Брайт годували?
-Так! -Добре.
-Корів і кіз доїли? -Так.
Свиней чистили?
-І поросят. -Чудово в квадраті.
Далі у нас школа.
Ми не хочемо в школу.
-Хочемо бути на фермі. -Тато буде не в захваті.
-І як ми доїдемо? -Нас тато завжди відвозить.
Та-да.
-Що це таке? -Велосипеди.
-Я не вмію. -Не вмієш їздити на велику?
Доведеться вчитися. Спершу велосипеди, потім трактори.
Праву ногу перекидаємо через велосипед.
Голову прямо. Не хитатись.
Це ваші гальма.
Їдьте прямо. Зосередьтеся. Рушайте.
Другий, вперед.
Рушайте.
Давай! Так, друже. Ноги на педалі. Так!
Ти їдеш!
Так!
-Де діти? -Поїхали в школу.
-Що? Як? -На великах. Як я.
-Ти ходив у школу? -У фермерську.
-Такі бувають? -Авжеж.
Як вони доїдуть? Вони не знають місцевості.
Усе буде добре.
-Де школа? -У селі.
-Де село? -Не знаю.
-Заблукали. -Не хочу так.
Не бійся, Бастере.
Мені знову недобре!
Треба стояти, поки нас не знайдуть.
Тут нікого нема.
Є. Дивіться!
Привіт!
Привіт, дітки.
Ми шукаємо школу.
До неї недалеко. Їдьте з нами.
-На фермі справді не буде Різдва? -Ми не святкуємо.
Ми допоможемо повернути різдвяні традиції.
А це ваша нова школа.
Ось ви де, діти! Я теж тільки прийшла.
Кайла і Каян чекають на вас.
Покладіть велосипеди тут. Дякую.
-Заходьте. -Удачі вам!
Сюди. Заходьте.
Сідайте за стіл.
Гаразд.
Тепер у нас великий клас, можна робити багато цікавого.
Зробити шкільний хор, поставити різдвяну виставу.
-Так! -Супер!
Чого вам хотілося б?
Ми не любимо школу.
Особливо нашу стару школу.
-Чому? -Я мала купу друзів.
А як мама померла, мене сумну обзивали нудною.
Боже, це жахливо, правда?
-Так. -Ага.
-А ти, Вайолет? -Я боюся.
Не чогось особливого. Просто іноді дуже хвилююся.
Усі час від часу хвилюються.
З мене сміялися через блискітки.
Ми любимо блискітки. Так?
-Так. Вони гарні. -І круті.
Може, прикрасимо шкільну ялинку?
-Так. -Щоб блискотіла.
То ходімо зі мною.
Отак. Чіпляйте прикраси.
-Де ти взяла цю зірку? -Зробила для мами.
Ми щороку її чіпляли, але на фермі нема ялинки.
Міс Нерріс, позичмо їм нашу ялинку. Ми не проти.
Ваш тато не буде проти?
Він такий зайнятий, що навряд помітить.
Справді? От і чудово.
Відвеземо ялинку на ферму, він і не помітить.
Глобально.
Маркетинг. Переваги.
Веселого Різдва!
Подарунки і в'язання Вомбл!
-Це ж Різдво. -Хо-хо-хо!
Даруйте, що?
-З чого почати? -Почати?
-Треба починати прикрашати. -Гаразд.
Ми все зробимо. Ходімо, Джуді.
До зустрічі.
Веселого вам Різдва!
Вибачте, прошу хвилиночку уваги.
Я ціную ваш дух спільноти. Справді.
Але прийдіть у більш зручний час.
Різдво не чекатиме, а сніжна вечірка сама не підготується.
Цього року не буде сніжної вечірки. Не тут, не зараз.
Ясно? Тож прошу всіх…
Дякую. Все чудово, та якби ви…
Так, беріть молоток і йдіть. Дякую. Усього найкращого.
Як невдячно.
Вони привносили дух Різдва.
Мені потрібен не дух Різдва, а спокій і тиша.
Ні. Геть!
Лишайся. Зроби собі сандвіч. Почувайся як удома.
Дай пройти.
Не бійся, осле номер два. Він дурний Ґрінч.
Хто носить краватку на фермі?
Хо-хо-хо. У мене для вас доставка.
-Яка? -Різдвяні листівки від селян.
Чудово вив'язана від міс Вомбл.
Два рядки поезії.
-Ви читали мою пошту? -Лише заради безпеки.
Забрати вашу на сортування?
Вомбл. Б-Л, не Л-Б.
Поставите чмоки на листівках? Так часто роблять.
Я так не роблю.
Різдвяні листівки ваш тато отримував сотнями
і завішував ними усі стіни.
І був щедрим!
Вкладав у листівки по £10 і записку: «На Коблдонський ель від мене».
Справді? Браво! Усе. Остання.
І вам час йти.
У мене дуже важлива віртуальна зустріч з моїм другом.
Гаразд.
У нас тут справжні друзі, а не віртуальні.
Віртуальні друзі, отакої!
Міс Нерріс, поки я тут, віддам вам пошту.
-Чудово. Дякую. -Від…
Що це?
Ялинка зі школи!
Щоб вас підбадьорити!
Можна показати тварин?
-Як же школа? -Зажде. Діти люблять тварин.
Я вже казала, навчати можна по-різному.
Містере Ка!
У нашої кози Голлі води відійшли!
-Що? -Так, хутко!
Слухай, подзвони міс Ешлі.
Добре? І попроси знижку.
Я йду!
Тримайся!
ЛИШЕ ДО ОМЕЛОВОЇ ФЕРМИ
ВЕТЕРИНАРНІ ПОСЛУГИ
Міс Ешлі вже їде. Можна ми залишимося?
-Це буде дуже пізнавально. -Прошу!
Можна подивитися?
Станьте там. Не заважайте, тут діятимуть дорослі.
Видувати, вдувати.
Не видувати-вдувати, а вдих-видих.
Глибокий вдих і видих.
Я не можу дихати. Панічна атака.
Це гіпервентиляція. Заспокойтеся.
Ні! Будь ласка! Розійдіться, овечки.
Отак. Я дуже поспішаю.
-Так! -Це… Боже! Це голова!
У бульбашці. Не можу. Я зараз…
Ні! Тільки не непритомнійте!
Це матінка-природа у дії.
Я зараз… Боже. Це жахливо. Голова обертом!
Я допоможу.
Усе гаразд.
Молодчинка. Тужся ще.
Сильніше! Тужся! Сильніше!
Молодчинка! Сильніше! Тужся.
Вайолет, ти супер!
Дивися, це твоє!
Твоє маля.
Я мчала на всіх парах. Як справи?
-Ви все пропустили. -Я так не думаю.
-Дивіться. Ще одна бульбашка. -Біно, на, я зараз…
Ви чого? Зараз не час спати.
Вайолет поможе. Вона прийняла перше.
-Розумничка. -Давай, Голлі.
-Зараз загорну її в рушник. -Так.
Які вони милі.
Вона знову тужиться.
Ти невчасно. Не можу говорити.
Флетчер вимагає звіт негайно! Хоче чути
його від тебе!
-Скажи, що я хворий. -Та вона наполягає!
Схоже на попку. Де ніжки? Будемо тягнути.
-Що ти там робиш? -Приймаю пологи.
-Що? -Міс Флетчер дзвонить.
Каннінгем! Це ви?
Вітаю! Міс Флетчер.
Наскільки я зрозуміла,
ви взяли творчу відпустку,
щоб ні на що не відволікатися. Вірно?
Саме так!
Тужся! Тягніть.
-Це я жіночий голос чую? -Ні, це дитя.
Голлі, тужся.
Діти і бізнес не поєднуються!
Вибачте, зв'язок переривається.
-Ну ж бо, Голлі! Тужся! -Ти зможеш, Голлі.
Отак.
Ми впоралися!
Вибачте. Я не… Просто…
Ми народили дитя!
У нас трійня!
Багатий татусь!
Поглянь, скільки малят.
Хто хороший татко? Ти хороший татко. Ти!
Вона не смокче.
Боюся, доведеться годувати вручну.
Заберіть їх у дім.
Голлі виснажена.
Не бійся, все буде добре.
Погодуйте їх з пляшечки, загорніть, щоб були у теплі,
співайте — усе, як робили своїм дітям.
Я нічого з цього не робив.
Тепер маєте нагоду.
Гаразд.
Ви чудово впоралися, міс Вайолет.
Хочете допомагати мені у клініці?
-Так, будь ласка. Можна, тату? -Чому б ні.
Ви віддали дітей у звичайну школу, та Вайолет краще буде у фермерській школі.
Дякую, міс Нерріс. Я намагався їм це сказати.
Фермерська школа потрібна татові-фермеру більше за всіх.
І дітям теж, особливо Кайлі і Каяну.
Вони дотепер були удвох.
Не хвилюйтеся, міс Нерріс. У Біно є план.
У нас троє різдвяних козенят.
Може, назвемо їх… Сніжок?
-Так. -Так? Зірка.
-Так! -Назвете третього?
-Так. -То придумайте ім'я.
Хочемо дати мамине ім'я.
Це козеня — хлопчик.
Ми не проти. Хай його звуть Сара.
Вітаємо, Саро,
у родині.
-Алло? -Вона шукає адресу.
-Хоче знати, де ферма! -Що?
Флетчер розчарована розмовою з тобою!
Бо діти відволікають!
То були не мої діти, а Голлі.
Ти мав працювати, щоб не було звільнень.
Хижаки з «Банда Хаус» обійдуть нас!
Хтось прийшов.
Доброго ранку.
Було б чудово дозволити дітям провести час із козенятами.
Що, сьогодні?
Ми з селянами подумали, буде чудово,
якщо кожен чогось їх навчить.
Сьогодні — ви.
У мене п'ятеро дітей, троє козенят. Іще двох?
«Хай вчаться зі своїми однолітками».
-Це ж ваші слова? -Так. Але я не…
-Веселого дня у фермерській школі! -Бувай.
-Хочете нарвати капустки? -Нє.
Так. За мною! Хто останній, той їх чистить!
Ви теж, містере Ка!
Ходімо, Рудольфе!
За мною.
-Що робите? -Обідаємо капусткою.
Змусити моїх дітей їсти капусту…
Бастере, де цукерка?
Віддав козлу Біллі. Люблю капусту.
-Хочете? -Ні. В жодному разі.
Навіки в офісі не сховатись!
Треба якось витягти його з цього нудного офісу.
-Є ідеї? -Показати йому трактор?
Навіть тато любить трактори.
Так, чудова ідея.
Крута. Смілива. Прекрасна!
Ходімо. За мною.
Ходімо!
Готові? Уперед!
Інновації, які ми вам пропонуємо…
Є ще сторінка.
Що він робить?
Та… Що це?
Зламався. Господи.
Так, знаю. Вам гірше.
Що ще я писав? Про зв'язки?
Жах. Це катастрофа!
Що це на дереві росте?
Це?
Це омела.
Росте по всій фермі. Тому її назвали Омеловою.
Але наша омела чарівна.
Ти про що?
Наша омела змушує не лише цілуватися,
а й закохуватися.
Ходімо! Я покажу.
Осли номер один і номер два небайдужі одне одному.
Час привнести магію у ваш роман.
Так!
Кохання витає!
Так! Ні, я й кажу. Це суцільний жах.
Ноут полетів. Рахунки не оплачені.
-За світло, газ, воду! -Я так і знала, що він підкине тобі свиню.
Ти казала не очікувати багато.
Ми повертаємося у Лондон.
Мамо, я передзвоню.
-Покатаєшся на тракторі? -Ні! Маю багато роботи.
-Я не хочу в Лондон. -Треба щось зробити.
Чарівна омела. Вуаля.
ПРОДАЄТЬСЯ СВІЖОЗІБРАНА ОМЕЛА
Щасливого Різдва.
-З Різдвом. -Як справи?
Допомагаємо з рахунками, щоб їх не забрали у Лондон.
Ви не можете поїхати! Ваш дім тут.
-Що у вас? -Їх хочуть забрати в Лондон.
Ви ж майбутнє Коблдону. Гаразд, я беру.
Привіт, дітки.
Я принесла вам нитки і спиці.
Оберіть собі колір.
О! Омела.
Давно її не бачила. Я візьму цілий кошик.
-Так! -Дякую.
Диво може статися щомиті!
Знаю.
Привіт, Отто.
Хочеш? Це на добру справу.
Навіщо мені? Я ж не хочу цілувати міс Нерріс.
Це мій внесок.
Я збережу її, доки ти не будеш готова.
Я вже давно готова, Отто.
Біно, можна мені трохи?
Дуже дякую.
Привіт, дами.
Привіт!
-Як діти? -Містер Ка чудово справляється.
Назвав одне ягня Сарою.
-Я візьму. Хто знає, коли знадобиться. -Ага.
Бувайте.
Це станеться!
Вибачте, що турбую.
Чула, ви повертаєтеся в місто.
-Хто вам сказав? -Сільське радіо.
-Можете взяти Сніжка? -Авжеж.
-Ходи. -Треба скип'ятити воду.
Приготуємо пляшечки. Ходімо.
Привіт, малята.
Лежіть у теплі.
Молодчинка.
Як ви, дівчатка?
Власник вас не ображає? Га?
-Ви чудово ладнаєте з ними. -Дякую.
-Це молоко Голлі. -Дякую.
-З ягнятами легше, ніж з дітьми. -Їм важко без мами.
Не хочу про це говорити.
Якщо захочете про це поговорити, з людьми я теж добре ладнаю.
Ой! Так.
Терміновий виклик. Знову кабанчик Оскар.
-Маю бігти! -Заждіть.
Ви щось згубили.
-Вона використала омелу? -Не схоже.
Якби тато і міс Ешлі закохалися, він точно врятував би ферму.
Треба їх звести.
А як же мама?
Вона не проти.
Треба повернути міс Ешлі сюди.
Запросімо її на вечерю.
Скажемо, що Рудольф хворий.
-Вона не розлютиться через брехню? -Вона не взнає.
Рудольф чудовий актор. Він нам підіграє.
Щоб ця магія спрацювала, треба більше омели.
Розійдімося по фермі.
Почати операцію «Омела»! Уперед!
Жодної доповіді.
Чи доказів того, що він взагалі хоч щось зробив.
Якщо у «Консультантів Флетчер» проблеми,
я маю побачити це на власні очі.
Їй не можна сюди.
Вона бос, це її рішення.
Думає, ти ховаєшся.
Зупини її. Я вже майже закінчив промову.
Непокоїшся? Говорю з козою? Треба пробігтись!
Чудово впоралися! Так! Уперед!
-Ку-ку! -Привіт.
Чув, у вас фінансові труднощі на фермі.
У нас скоро різдвяна вистава.
Я з радістю зберу пожертвування.
Для концерту потрібен співак.
Може, співи вас збадьорять?
Я не співаю.
Лілі позичила книгу. Почитайте з нею.
Заходьте з Вайолет пекти різдвяне печиво.
Я хочу схуднути, не навпаки.
У нас не рахують калорії!
Почепімо її скрізь.
Проходячи під нею, слід цілуватися,
а тоді – бум! – магія!
Я хотів нагадати про ялинку. Не підведіть нас!
Містере Каннінгем, у нас пропозиція щодо даху у хліві.
Він давно вже протікає.
Це дорого, але гуртом подужаємо.
-Я не благодійник. -Ви сім'я.
-Сім'я Коблдона. -Ви тепер один із селян.
Радий зустрічі. Побачимось.
-Різдвяний ярмарок! -Так.
-Там побачимось. -Ага.
-Бувайте! -До зустрічі на ярмарку!
-Так! -Не пропустіть!
Радий вас бачити!
-Де промова? -Яка?
Що я писав до презентації!
-Ви про ту? -Ні, віддай.
Збереженої у комп'ютері нема?
Він зламався. Тому вручну писав.
Ясно. Я знову трохи затягнув труби,
та варто викликати сантехніка.
Як холодно!
Омелова ферма. У нас аварія. Трубу прорвало.
Якнайшвидше.
Добре, дякую.
«Сільська нерухомість. Пропозиції за готівку».
Привіт.
Вибачте, мені нема коли.
-Я чекаю сантехніка. -Це я.
-Пекар? -І сантехнік.
Заходьте. Дякую.
Ми вдячні, що ви рятуєте ферму
від тих мерзенних забудовників.
Вони наскрізь гнилі.
Безжальні, так. Їх цікавлять лише гроші.
Як жахливо.
Їм плювати на тварин, віддають на забій.
І підуть Дзвіночок і ці козенята на печеню.
Усе готово.
Врятували. Дякую.
-Хай щастить. -Бувайте.
-Дякую!
Усе гаразд, Рудольфе.
-Що відбувається? -Рудольфу боляче.
З'їв щось не те? Живіт болить?
Останнім часом, як пукає, дуже смердить.
Пропишу знеболювальне, якщо він не їсть.
-Міс Ешлі повечеряє з нами? -Не сьогодні. Бо доїдатимемо вчорашнє.
Я мушу працювати.
Вам варто іноді відривати очі від роботи.
-Гляньте вгору. -Так, тату, глянь.
-Гляньте на стелю! -Угору!
Хто повісив?
Я краще піду перевірю, як там кози.
Піду перевірю, як там міс Ешлі.
Так, ти молодець, Рудольфе.
Браво, друже, браво.
Ти зірка, друже!
-Гей. -Не хвилюйтеся. З Рудольфом усе добре.
-Добре. -Рецепт для козла Біллі.
Карієс.
Хтось годує його солодощами.
Це Бастер. Смоктульки.
Хоча він полюбив і капусту.
Це корисніше.
Між ними явна симпатія. Чому не цілуються під омелою?
Думаю, можна повернути Голлі козенят. Їй вже краще.
Мені подобалося доглядати за ними.
Той, хто не любить тварин, прив'язався до козенят.
Не так і сильно.
Коли моє серце розбилося, я закрив його.
-Гарного вечора. -Так. Навзаєм.
Вам не здається, що в селі зірки сяють яскравіше?
Тут більше неба, тому більше зірок.
Відчуття, що за тобою наглядають.
Що ж робити?
Залишитися?
Подай знак.
Привіт, тату.
Чарлі, ти в'яжеш? Треба спати.
Я маю закінчити.
Це подарунок?
-Мені? -Для Кайли.
-А це що? -Це для трійнят.
Міс Вомбл зв'язала. Ще зв'яже для Дзвіночка.
Козенятам дуже пощастило.
Вони повертаються у хлів, у цих не змерзнуть.
Отак. Сюди.
Зірко, уперед.
-Смоктатиме? -Пробуй, Зірко.
-Давай. Отак. Змогла! -Так, вона впоралася!
Вдалося. Фантастика.
Гаразд. Тепер ти.
Черга Сніжка.
Давай, Сніжку. Не бійся.
-Ну ж бо. -Отак. Продовжуй.
-У тебе добре виходить. -Він смокче!
Так!
Так, Саро, тепер ти.
Іди до мами.
-Іди, Саро. -Заради мами.
-Давай. -Саро, ти зможеш.
Смокчи.
Давай, Саро. Отак!
-Майже знайшов. -Ти зможеш, Саро.
Отак, Саро.
-Вхопився! -Так!
-Саро, ти впорався! -Ура!
Ти така чудова мама.
Ідіть спати, а я лишуся з малими і Голлі.
Молодець, Саро.
Я люблю вас.
Люблю тебе.
Чудово впоралися з козами.
-Поспите в гамаку? -Хочеш спати в ліжку?
О ні.
Я затишно згорнуся тут, як порося.
Яким він був?
Мій тато. Я нічого про нього не знаю.
Як кабанчик Арні.
Великий, милий.
Любив природу і тварин. І зірки теж.
Він казав: «Хай як темно буде, зорі завжди освітлюватимуть шлях».
Якщо він такий чудовий, чому ж мене покинув?
Пріоритети.
Робота в Америці. Нас забув, наче й не мав.
-Він вас любив. -Чому ж не шукав, як повернувся?
Шукав. Багато разів.
Листи завжди поверталися. Чекайте.
Тримайте.
Що…?
Але ж це не та адреса.
Ми переїхали тоді.
Він не знав. Думав, не хочете знатися.
Хай я не найкращий тато, але для дітей зроблю все.
Якби мені повернули листи, я шукав би своїх дітей скрізь.
Він просто не хотів шукати.
Добраніч, Мері. І Брайт.
І Біллі.
І віслюки номер один і…
-Та спи вже! -І вам добраніч.
Чудово!
Доброго ранку, містере Ка.
Прокидайтеся!
Вставайте. Ходімо.
Підете з нами плавати?
-Це корисно для кровообігу. -Не можу! Мій бос от-от приїде.
Боси ж не працюють у вихідні.
У нас багато заходів, і сьогодні Різдвяний ярмарок.
Вона прагне війни і моєї крові.
Що ж, ідіть варіться у своїй роботі
і не забудьте про ялинку.
Без неї сільська площа буде не та. Ясно? Дякую.
Що?
Вибач, татусю. Я не такий, як ти мріяв.
І ти не той тато, якого я хотів.
Ні. Знову ти? Бачиш це?
Це відповідь на мої молитви, і ти зникнеш з мого життя.
Ні. Віддай.
Відпусти!
Мені треба…
Іди сюди. Повернися!
Як чудово!
Так гарно і тепло. Ви увійшли!
Віддай листівку.
Віддай. Ми ж давні друзі.
Дай сюди. Так!
Тобі не перехитрити Метта Каннінгема!
Бо ці люди…
Стривай. Віддай. Стій.
Віддай!
Ану віддай. Іди сюди!
Дай сюди!
Куди він?
Іди сюди. Піймав! Дай!
Ось як це робиться.
Так?
Я по вашу чарівну омелу.
-Що? -Ту, що змушує всіх цілуватися!
Я дуже зайнятий. Зайдіть пізніше.
Буде запізно. Вона западе на іншого!
Западе… Ось. Візьміть це.
Дякую!
Вас вітає трупа Коблдона.
Буде справедливо сказати, що мої постановки легендарні.
Почнімо з того,
що ви розкажете мені, який у вас акторський досвід.
Я мав грати у різдвяній виставі.
Боюся, «мав» не значить «грав».
У «Мишоловці»…
ми розтягували слова для драматичного ефекту,
а ще робили довгі паузи після кожних трьох-чотирьох слів.
І багато подвійних дублів.
Покажу. Слухайте і вчіться.
Я джин
і живу в лампі.
Але дивіться!
Хто це йде?
Може, це
Аладдін?
А тепер спробуй ти.
Я джин
і живу в лампі.
Не вірю жодному слову.
Чудово. Далеко підеш.
Варто зосередитися на сніжній вечірці.
Навчити говорити і танцювати як ковбої.
Моя вистава…
Може зачекати цього року заради дітей.
Ви всі хочете прийти на вечірку?
-Так. -Звичайно!
Що ж, у такому разі
вчіться, як слід ходити і говорити.
Врубай!
Усі плескайте в долоні.
Це Коблдонське Різдво.
Готуймось до вечірки, повторюйте за мною:
-Коблдон. -Коблдон!
Різдво!
Коблдонське Різдво!
-Вечірка! -Вечірка!
-Сніжна! -Сніжна!
-Ї-ха! -Ї-ха!
-Уга-уга-уга! -Уга-уга-уга!
-Ковбой! -Ковбой!
Ви готові до вечірки.
Нехай випаде сніг
У Коблдоні
Усі чекають початку сніжної вечірки
Тож хай падає сніг
Ходімо, за мною
Різдвяні поцілунки під омелою
І хай сніжить…
Барні казав, у вас дах протікає.
Я гляну, чим можна зарадити.
Не варто ремонтувати дах, якщо хлів знесуть.
-Знесуть? -Телефон, це з роботи.
Тож я маю…
Але дякую за ваш інтерес.
Хочу міс Нерріс цілувати
Не соромся пропонувати
Я маю чарівну омелу
Цілуй швидше, і я піду Це не перше моє рандеву
І хай сніжить
Ї-ха!
Містер Каннінгем хоче знести хлів!
НЕРУХОМІСТЬ
«Чекаю вас на Омеловій фермі за першої ж нагоди,
щоб укласти прийнятну угоду
і передати вам майно для перепланування
якомога швидше. З повагою, Метт Каннінгем».
Увага!
Ласкаво просимо на Різдвяний ярмарок!
Він привіз ялинку!
Ваш тато приїхав. Ходімо до нього.
Так. Швидко!
Увага!
Головна подія дня — ялинка у подарунок від Омелової ферми!
Мир вам, люди всіх країв
Шлях на небо
Він відкрив!
Хай оспівує Христа
Церква Господа свята
Містер Каннінгем привіз
Нам ялинку з цілий віз
Хай лунає в небесах
Слався рід Каннінгема в віках
Ця ялинка не з лісу.
Вона з нашої школи.
-Ми віддали її вам. -Це наша ялинка.
Увага.
Він зрадник.
Продає ферму забудовникам!
-Що? -Ні!
-Ні!
Я призначив забудовникам зустріч,
вони куплять ферму.
Ніхто з вас не зможе це змінити.
Хай ви відмовилися від нас, ми не відмовимося від вас.
Так.
Я зв'язала светр з вашим портретом.
Що?
-І це я? -Прикрашений.
Хіба це схоже на мене?
-І козі не віддати! -Не налізе.
Щоб виховати дитину потрібне село.
Це село виховує ваших. Могли б хоч подякувати.
Так.
-Діти, ходімо -Я не хочу!
Діти.
Я не хочу їхати.
Сідайте в машину.
Гаразд.
Не можна дати продати ферму.
Село без ферми буде як Коблдон без Різдва.
Влаштуймо протест.
Натиснімо на його почуття.
По-моєму, у нього немає почуттів.
Варто спробувати вбити добротою.
Покажімо всю свою доброту.
Хай зрозуміє, як потребує нас.
Йому буде так самотньо на Різдво.
Спробуй уявити будинок, що не дім
Спробуй уявити: Різдво, а ти один
Там буду я, бо ти пішла
Мої сльози розтоплять сніг
Що без тебе робити?
Мені нема куди йти
На Різдво буде самотньо
Без тебе поруч
На Різдво буде самотньо
Самотньо й холодно
Буде так холодно
Без тебе поруч
Цього Різдва
Добре. Дякую. Це дуже мило.
Пам'ятаєш, минулого року ми були сумні?
І думали, що біль з нами на віки
Я дивилася на тебе і думала, що Різдво створене для нас
Тату, зараз той час, коли тобі дуже потрібна любов
Коли вона важить дуже багато
Буде так холодно
Без тебе поруч
Цього Різдва
Добре, дякую. Діти, у дім.
Вони єдині потрапляли у ноти.
Що?
Зранку чекаю у хліві.
Ми зупинимо забудовників. Перекажіть іншим.
-Гаразд. -Так.
Пригнися.
Помітили машини.
Повторюю, ми помітили машини.
Ворог тут. Повторюю, ворог тут.
Її треба увімкнути.
Ворог вже тут. Займайте позиції хутчіш.
І-Ї-Й-К-Л-М-Н-О-П.
Негайно!
Так. Кінець зв'язку.
Вітаю. Знайшли нас без проблем.
Містере Каннінгем, вітаю.
Це Марлон Морріс. Я Луїс.
Луїс Дрейк.
-Місце супер. Смердить. -Смердить.
Смердить. Це нестерпно.
-Бідний. -Бідні ніздрі!
-Почнемо з дому? -Так. Ходімо.
Радий повернутися. Вітання татові.
Чарлі іде. Повторюю, Чарлі йде.
Це контракт. Просто поставте тут свій підпис.
Прогляньте. Дрібниці то пусте.
Не читатиму дрібний шрифт.
Я радий позбутися ферми.
Ідеально. Та перш ніж ми підпишемо,
я хотів би ще раз оглянути все.
-Звісно. Я поки покладу це тут. -Гаразд.
-Це кухня, так? -Так.
Господи!
-Це… -Що це?
Убивчий запах.
Це просто тухлі яйця.
Це жахливо!
Це отруйна цвіль з вигребу.
-Що? -Що ти сказав?
-Ти не сказав про вигріб? -Ні!
Бо тут немає вигрібної ями.
-Що це? -Токсичне!
Що це?
Це не отруйне.
В очі затекло!
Пробачте за це. Як бачите, ця спальня простора.
То пусте. Ходімо далі.
-Хочеш… -Зробити заміри? Залюбки.
Що тут у нас? Гаразд.
-Що це? -Боже!
-Що це? -Свиня.
-Чому вона там? -Не знаю.
-Хто тримає свиню в шафі? -Чому там?
Не чіпайте ферму! Гей!
Отам далі хлів.
Тварини більшість часу там.
Їм подобається.
Тут багато автентичних деталей.
Ну, це і все.
Так, він чудовий.
-Знесемо його. -Під бутик-готель.
А як же тварини?
-Байдуже. Оглядайте, я на хвильку. -Так.
-Гаразд. -Так.
До зустрічі.
-Дрейк. -Га?
-Тварини. -Худоба.
Хто мала свиняча відбивна?
Миле.
Годі!
Постав його.
-Мої очі! -У нормі.
Дивись, ягнятко.
Привіт, ягнятко. Скажи «м'ятний соус».
Скажи «середньо просмажений стейк».
Ен, де, труа!
Дрейк!
Не чіпайте ферму! Гей!
Загалом, це все. Там нижче є ліс.
Там щось росте, капуста абощо.
Я бачу ковзанку, тематичний парк, торговий центр. А ти що бачиш?
Я нічого не бачу після того жахіття, що ми пережили.
Уперед! Зрадник!
Геть з нашої землі! Або виженемо!
Не зважайте. Це лише місцеві, селяни.
Ми бачили гірші акції протесту! Це маленькі люди, обмежені!
-Маленькі люди? Потримай плащ. -Ні!
-Ця земля не продається! -Не слухайте її.
-Це голова гуртка в'язання. -Не здаватися!
В атаку!
Ми вам покажемо!
Баррі, що ви в біса коїте?
Те, що краще для громади.
-Ви їх не відлякаєте. -Ми, може, й ні, а вони — так.
О боже!
Бувайте!
Отак, забирайтеся!
-Швидше! -Геть!
Давіть їх!
Тікайте!
Геть з нашої ферми!
Так!
Ні! Не підписуйте це!
Я вже підписав. Вони — ні. І не схочуть купувати ферму через вас.
Не можна лише працювати.
Справжнє життя — не свіже повітря і бесіди з курми!
-На кону робота людей! -І щастя дітей.
-Мої діти в нормі. -Їм бракує мами.
А ще більше їм бракує тата.
Це бізнес, Біно.
Діти неважливі!
Ми неважливі?
Ні, я… Це були…
Я просто…
Що ж, дякую!
Велике тобі спасибі!
Це має бути найкраща пропозиція,
бо якщо ні, він втратить набагато більше ніж роботу, і я про…
-Що це? -Це вівці. Ті, що…
Вони такі.
Що за убивчий сморід?
Це сільське повітря!
-Що ви робите? -Мені смердить!
Ми їх прогнали!
Чи я зарано зрадів?
Їх більшає! Вони з'являються звідусіль!
Бу!
Де Меттью? Що ви з ним зробили?
-Ви нам тут не потрібні. Геть! -Ага.
Я приїхала з самого Лондона і хочу бачити його негайно!
Знаємо! Ви звідти, звідки й ті ідіоти.
-Що? -Ми не хочемо неприємностей.
Тоді ви не туди приїхали.
-Що це? -Та це свиня.
Та, що робить…
-Вони такі. -Позбудься її!
-Позбутися? -Зроблю це сама!
-Я хотів лише… -Не смійте пирскати на свиню!
Міс Флетчер. Ігноруйте цих ціпов'язів. Заходьте.
Так.
Нема чого купувати ферму, якщо не любиш запах гною.
-Свиня має більше прав бути тут, ніж ви! -Жах, вони множаться!
Геть від мене!
Мені прикро! Мо, витягни її з бруду.
Ти хочеш…?
-Вас звільнено. -Не…
Вас звільнено.
Я звільняю вас з цієї ж миті.
Без відпрацювання.
Це все. Мо, підніми мене!
Прошу! Я підготував промову. Чудову.
-Тут гарно. -Мені потрібна ця робота!
-Пробач за все. -Містере Каннінгем.
Вимагаю відшкодування.
-Що? -Моя не спрацювала.
Не розумію, про що ви!
Бурчуне!
-Містере Ка. -Ти. Добре.
Та жінка не забудовник, а мій бос. І тепер мене звільнено.
Більше у мене нема роботи. І це твоя провина.
-Пробачте. -Ні!
Тут вибаченнями не зарадиш.
Після всього, я не можу дати дітям дах над головою.
-Я полагоджу дах. -Не цей дах!
Я про наш дім.
Наш справжній дім, в якому ми живемо у Лондоні!
Я не зможу платити іпотеку, бо втратив роботу!
Я все владнаю.
Ні, ти вже все зіпсував.
Знаєш, що? Пакуй свої речі і сіно
і забирайся!
Ясно? Бо ти тут більше не живеш.
ДОГОВІР КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ
НЕРУХОМІСТЬ
Я сумуватиму.
Але мушу піти.
Я все зіпсував.
Я все виправлю.
І ми сумуватимемо.
Я не хочу, щоб ти йшов.
Не хочу, щоб ти йшов.
Я привела Кайлу й Каяна попрощатися.
Поговорімо?
Добре.
Діти дуже засмучені, і як ви обійшлися з Біно…
Як обійшовся.
Сказавши «навчати можна різного», я мала на увазі не лише дітей, а й вас.
Так.
Навчання на життя, не на Різдво.
Діти тут багато чого навчилися.
В'язати, плести, шити, співати, бути сміливими і бути частиною громади.
Та коли ви взяли шкільну ялинку, подаровану дітьми від щирого серця,
і передарували її на площі,
ви їх зрадили.
Я не цього прагнув.
Вайолет почепила туди зірку,
яку зробила для мами.
Зірка загубилася дорогою, бо ви не знайшли часу вчинити правильно,
піти зрубати ялинку в лісі.
Тут ми вчимо дітей чинити правильно.
Ви можете не цінувати сільську школу
чи наші звичаї, чи селян,
але ми щиро дбаємо про ваших дітей.
Як дбав і Біно.
Може, це і є для вас урок.
Слухайте, мені прикро, що я вигнав Біно, але я…
Облиште! З ним усе буде гаразд, обіцяю.
Він родом звідси. Селище — його дім.
Це його дім! Це дім усіх нас!
Ти сумуєш за зірками?
Ти дивишся в темряву
Думаючи, де вони?
Ти сумуєш за місяцем?
Співаєш його меланхолійну мелодію
Минулих років?
Ти колись замислювався, чому?
Біно.
…сумуєш за зірками?
Привіт, синку.
Мамо?
Пробач мені. Я мала тобі сказати. Я…
Я мала віддати тобі листи і подарунки.
Чекай, це ти йому їх повертала?
Так. Він ніколи не приїздив на Різдво. А ти його так чекав.
Він вічно розчаровував.
Я більше так не могла.
Зірки скрізь
Вони запалюють ніч
Розганяючи темряву і…
«Сину, сьогодні тобі виповнилося 7, надіюся, ти щасливий».
«Сьогодні тобі виповнюється 8».
«Скоро Різдво».
«Сьогодні тобі вже 9, а я щодня всі ці роки думаю, як ти».
«Сьогодні твоє 11-річчя,
і я вклав тобі подаруночок, бо вже скоро Різдво.
Сподіваюся, тобі сподобається,
і струшуючи її, згадуватимеш мене».
«Любий Санта, прошу, бережи Біно,
попроси Рудольфа подбати про нього,
і зроби так, щоб тато передумав».
«Поможи нам провести час з татом,
а йому — менше працювати, щоб він знову став щасливим».
О ні! Тварини втекли!
Хтось відкрив ворота на поле!
На фермі щось сталося. Діти дзвонили в паніці.
Сідайте на квадроцикли.
-Тримайся одразу за мною. -Добре!
Поверніться!
Ви не зачинили ворота! Тварини втекли.
Що?
Так, треба знайти Біно. Він навряд чи далеко.
Уперед. Зробімо це.
Міс Флетчер, містер Каннінгем не винен.
Воно замовкло?
Ми закінчили? Ми вже закінчили?
Дивіться. Він наполегливо працював.
І це промова?
Важливий не її вигляд на папері, а те, що в ній сказано.
-Зачитати її вам? -Читай. Розваж мене!
Трохи нервую.
Читай вже.
«Ви чекаєте солідну промову».
Так, звісно.
-«Але подумайте про малу людину, як Мо». -Гей!
«У "Консультанти Флетчер" завжди оцінюють загальну картину глобально,
але іноді випускають з виду найважливіше.
А найважливіше — це люди.
М'ясник.
Пекар.
Свічкар.
Фермер. Батько.
Прибиральниця. Мрійник.
Учитель.
Коза.
Маленькі люди, що складають загальну картину.
Такі люди, як ми».
Тут «Сільська нерухомість».
Вигляд не дуже сільський.
Забудовники!
-Грошей нема. -Ні, це я!
Біно з Омелової ферми.
-Абсолютне «ні». -Ні.
-Ні, дякую. -Точно ні.
Ні, я тут, щоб продати її.
Ти жартуєш?
Нащо нам те підступне місце?
Я досі смерджу яйцем.
Марлоне, чого ти слухаєш цього дурня після всього, що він нам зробив?
Містер Каннінгем не винен. Це все я.
-Га? І діти.
Не хотіли, щоб ви купили ферму.
Але містер Каннінгем хоче її продати. Ось.
Він підписав. Поставите підписи ви, і угода укладена.
Рудольфе.
Ось, прошу. Це все ваше.
-Дай нам ще ключі. -Ключі.
Піду скажу тваринам, що ви їх не образите.
-Вибач, ти… -Піде скаже…
-Тваринам. -Він здоровий?
-Біно! -Містере Ка!
-Де це всі? -Що?
-Де всі? -Хто?
-Малюк! -Що?
-Хто малюк? -Вискля!
-Хто тут вискля? -Мері!
Мері!
-Брайт! -Брайт!
-Де всі? -Де всі?
Біно!
-Бачили Біно? -Ні.
Вибач, ходімо.
Біно!
Ось ви! Кого шукаєте?
-Малюка, Малятко. -Писклю, Висклю?
Тебе, Біно, ми шукали! Це мій піджак?
-Я вже тут. -А вони чого?
Ми купили ферму!
Угоду підписано, ви вже не мусите жити тут. Ферма їхня.
Я хочу жити в Коблдоні!
Я хочу залишитися тут із дітьми, з тобою і Міс Ешлі.
-Про що це ви? -Біно!
-Що відбувається? -Біно!
-Що? -Розумію, та я…
Нема часу пояснювати. Тварини втекли. Я не зачинив ворота.
-Це перше правило села. -Не зважай!
Треба знайти тварин і хутко.
Помовчіть усі!
Чую дзвіночки.
Рудольфе. Де Дзвіночок?
У лісі.
Усі в ліс! Ходімо!
-Хутко! -Уперед!
-До лісу. -До лісу.
Хвилинку.
До лісу.
Дзвіночку!
Сюди.
Дзвіночку!
Усі, тихо! Помовчіть!
Дзвіночки.
Сюди. Молодець, Рудольфе. Сюди!
Дзвіночку!
-Дзвіночку! -Хто це такий?
І гадки не маю.
Дзвіночку!
Дивіться, це Дзвіночок!
Молодець, Рудольфе! Знайшов його! Справжній вівчар!
Я дістану. Містере Ка, тримайте мої ноги!
Гаразд, тримаймо всі.
Готові? Тримайте!
На три! Раз…
два…
три!
-Назад. -Тримайте!
-Так! -Вдалося!
Рудольф молодець!
-Ви хто? -Я мама Метта.
Бабусю!
Бабуся! Ходімо?
Еге ж.
Сидіти.
-Що ти робиш? -Заходь.
Бурчуне, що ти тут робиш?
До пенсії я був адвокатом,
представляв вашого тата, містере Каннінгем.
Хочу звернути вашу увагу на особливий пункт заповіту.
-Що за особливий пункт? -Про Санту?
Цей особливий пункт передбачає,
що ферма не може бути продана за жодних обставин,
і вважається успадкованим майном,
якщо ви житимете на фермі і підтримуватимете її й надалі.
Боюся, ферму не продана
і не продасться, якщо родина хоче жити тут.
Ми хочемо жити тут!
Я хочу жити тут завжди!
Якщо хочете, перегляньте самі.
Покажіть.
Глянь на це!
Це якась старомодна нісенітниця.
Це…
-Дрейк. -Так.
-Що? -Так.
-Добре. -Добре.
Сподіваюся, ви знаєте, що це було марнування часу.
-А ти! -А ти!
Ти!
Ти винен нам за хімчистку і лікарняні рахунки.
Хоч уявляєш, як боляче було?
-Показати, де вихід? -Ми поїдемо.
-Залиште собі дурну ферму! -Так!
-Геть! -Тхне!
Ферма наша!
У нас є ферма!
Вона наша!
Як нам її зберегти?
Я знаю, спосіб. Розпитайте
у дітей про магію.
Мова йде про омелу.
Чого всі носяться з омелою?
Бо чарівна.
Бастере, я не думаю, що омела може мати чари.
Це ж…
Глашатай.
На мить здалося, що ви Санта.
Це не те, що ти хотів би почути,
і не страшно, якщо не одразу сприймеш,
але я приніс тобі омели
з дальніх полів.
Ще один подарунок
за всі роки, коли я пропустив Різдво.
Перепрошую? Що?
Знаю, це шок.
Що ви…?
Хочете сказати…
Вітаю, сину.
Як? Тобто, ти ж лишив заповіт на ферму.
Я лишив тобі ферму,
та я ніколи не казав, що помер.
Як бачиш, я живий і здоровий.
То всі про це знали?
Я лиш хотів повернути свою сім'ю.
Мені дуже прикро.
Ти її візьмеш, синку?
Вона змінить твоє життя.
Привіт, дідусю.
Бастере!
Як приємно познайомитися по-справжньому.
Важливий день.
Найважливіший.
Це безумно.
Я не знаю.
Зате знаєш, що всі тебе люблять.
Особливо я.
Я дуже терпляча людина.
Тобто… Я просто…
Ї-ха!
Вітаємо всіх на сніжній вечірці.
Ти за кермом, то я п'ю
Свині теж веселяться
Коблдонський ель? Беру
Грубо відмовлятись
У костюмі і чоботах
Танцюй під кантрі-гурт
Розважайся досхочу
Візьми друга за руку
Зробіть крок наліво
Поплескайте направо
Поправте капелюхи і танцюйте знов
Нехай випаде сніг
У Коблдоні
Усі чекають початку сніжної вечірки
Нехай випаде сніг
Ходімо, за мною
Різдвяні поцілунки під омелою
І хай сніжить
Ї-ха!
І потанцюй з козою…
СНІЖНА ВЕЧІРКА
Що ви тут робите?
-Принесли гарні новини. -Що?
«Емблемі» сподобалась промова.
-Як? -Біно.
Приїхав у Лондон, показав її нам.
-Мо зачитав дуже гарно. -Дякую.
Їм сподобалося!
Особливо громадський аспект.
І ще дещо назвали…
-Серце. -Серце.
У ній відчули серце.
Тож я хочу, щоб ви переодяглися
і повернулися у Лондон з цього пекла.
Ні. Я не хочу цю роботу, та радий, що ви її не втратили.
Ви ж не хочете залишитися тут, чи не так?
-Ї-ха! Скажіть «Коблдон»! -Коблдон!
Різдво!
Коблдонське Різдво!
Уга-уга-уга!
Біно!
Так, Біно!
Стрибай зі сцени!
Спіймаєте мене?
Ви ж мене спіймаєш?
То я стрибаю!
І хай сніжить…
Я виявив, що діти насправді важливі,
і я хочу проводити час із дітьми і тваринами,
робітником і дуже дорогим ветеринаром,
бо я міняю пріоритети.
Я буду фермером.
Саме так. Тепер я теж селянин.
-Овва. -Ніщо мене не зупинить.
Я ОДИН З СЕЛЯН
Громадо, містер Каннінгем тепер один із селян.
Покажімо йому, що можуть селяни!
Юначе
Не треба засмучуватися
Я сказав, юначе
Візьми себе в руки
Я сказав, юначе
Ти ж у новому місті
Немає приводу бути нещасним
Весело жити у таборі ХАМЛ
У них є все для молодих людей
Можна тусити з юнаками
ХАМЛ
Весело жити у таборі ХАМЛ
Можна помитися
Смачно поїсти
Можна робити все, що завгодно
Усі за мною! Віслючок народжується!
За мною.
Осел номер один і осел номер два породили осла номер три.
Тиха ніч
Свята ніч
Народився віслючок
М'який і світлий
Послухай ангелів
На Омеловій фермі
Милий віслючок ростиме в теплі
На Омеловій фермі
Тиха ніч
Свята ніч
Спокійно все
Яскраво все
Там Діва Пречиста, мати й дитя
Святе немовлятко, ніжне й лагідне
Спить
У небесному сні
Спить
У небесному сні
ЩАСЛИВОГО РІЗДВА
Переклад субтитрів: Марина Хижнякова