Na Ceauşescův příkaz
Downloaded from YTS.MX
začala rumunská vláda realizovat plán na zvýšení porodnosti.
V roce 1966 schválila zákon č. 770, který úplně zakazoval potraty.
Official YIFY movies site: YTS.MX
MRAKY ČERNOBYLU
Stenogram ze schůze Ústředního výboru
Rumunské komunistické strany ze dne 1. května 1986:
Soudruh Nicolae Ceauşescu:
"Soudruzi, svolal jsem tuto schůzi,
abychom probrali nehodu sovětské jaderné elektrárny v Černobylu.
Dnes večer nastala pro naši zemi velmi špatná situace.
Vítr změnil směr, což způsobilo zvýšení radiace v různých oblastech."
Soudruh Ion Ursu:
"30. dubna po půlnoci nás měřicí stanice informovaly,
že se celková úroveň beta radiace
v naší zemi zvýšila.
V Iaşi byly naměřeny hodnoty 54 581 pCi/m za den,
v Suceavě 20 467 pCi/m za den
a 11 461 pCi/m za den v Târgu Mureşi."
Soudružko učitelko!
Soudružko učitelko! Počkejte chvíli.
Co se děje, strejdo Vasile? Stalo se něco?
Ne, nic.
Není soudružka doktorka u vás?
Ne, šla do vesnice s dětmi. Mají přinést nějaké kachny.
- Aha, tak dobře. - Já už jdu.
Kam jdete? Počkejte, pojďte sem. Chci vám něco říct.
Něco jsem se dozvěděl. Pojďte blíž.
Říkali v Rádiu Svobodná Evropa, že kvůli explozi v Černobylu
z lidí padají kusy masa, jejich oči mění barvu
a děti se rodí bez rukou a nohou.
Je to horší než válka.
Strejdo Vasile, to jsou nesmysly, co si vymysleli Sověti.
Ale, paní... v Bukurešti jsou v ulicích vojáci s plynovými maskami.
Opravdu nevím, co mám říct.
Bůh ví, co bude.
O Ceauşescovi něco řekli?
Myslíte, že Gorbačov s ním mluví?
Měli jsme štěstí, že se radiace dostala na Západ,
jinak kdo ví, co by se stalo.
- A co o tom povídali? - No, co asi? Je to katastrofa!
V Černobylu kvůli radiaci, která je jak neviditelný nepřítel,
zemřely stovky sovětských vojáků vyslaných, aby tam uhasili požár.
Lidé z okolí byli evakuováni o 3-4 dny později.
- A co hořelo? - Jaderný reaktor. Číslo 4.
Takže se radiace dostala i k nám?
Jasně, ale my pitomci jsme se to nedozvěděli.
Rusové nás otráví. Zabijí nás.
- Ano, ano... - Poslyšte, strejdo Vasile...
- Vy jste byl ve válce, ne? - Jo, jistě.
- Řekněte mi upřímně... - Ano.
Je tohle opravdu horší?
Paní, ve válce vidíte bombu a hodíte sebou na zem.
Ale tady nás otráví sám vzduch, který dýcháme.
Zabíjí nás. Dostává nás do hrobu, říkám vám!
A Gorbačov jiným zemím něco řekl?
Doposud ne, ale musí to udělat,
protože tyhle mezinárodní policajti něco vědí,
ale ještě ne úplně vše. Musí něco říct!
- Poslyšte... - Copak?
Můžete mi dát nějaký med?
Ne, nic mi nezbylo, paní. Naše včely umřely, otráveny.
A i kdybych nějaký měl, vám bych ho nenabídl.
No jo, jak jste to říkal: vylíhly se včely s dvěma, třemi hlavami...
To je kvůli tomu mraku!
Ani se nedají rozlišit dobré mraky od těch radioaktivních.
Běžte domů dovnitř, bude se vám motat hlava z ozářeného mraku.
- Takže je to pravda... - Ano.
- Když to říkají na Západě... - Říkají to, ano.
- Prodáváte ještě mléko? - Ne, prodal jsem krávu.
Přestal kupovat mléko dokonce i starosta. Říkal, že je hořké.
Ještě jednu věc. Až dorazíte domů, svlékněte si oblečení a spalte je.
Je plné radiace. Byla jste v něm dneska od rána.
- No tak, běžte domů! - Už půjdu.
-Běžte. Na shledanou. Pozor, ať neuklouznete. -Už jdu.
Co si ta husa myslela?
- Řekla ti, že mléko je otrávené. - Myslela jsem, že jsi ho chtěla pít.
Mami!
Krávo! Řekla jsem ti, že vím od Strany, že všechno je otrávené.
A ty jsi začala prát prádlo?
Nech mě být!
Musela jsem! Svobodná Evropa řekla, že oblečení zachová radiaci.
A nechala jsi ho venku jako pitomá.
A mluv potichu, sakra,
nebo tě uslyší sousedi. Kdy jsi poslouchala Svobodnou Evropu?
No, maminko, poslali z fabriky dobrou litinovou vanu,
a tvůj synáček ji neráčil namontovat ani teď.
Nepokoušej se změnit téma, jak to dobře umíš,
a řekni mi, kdy jsi to rádio poslouchala?
Přesně, jak jsi ho vychovala, aby doma neudělal vůbec nic.
A o všechno se musím starat jen já!
Mám snad právo se vykoupat.
Víš dobře, jak moc jsem pro tuhle funkci pracovala.
Jo, víš to. A ty jsi měla dvě děti a tu svoji šílenou matku.
Všechny jsem vás živila já.
Ano, protože jeho výplata přichází tobě.
Ani nevím, co na té lodi pořád dělá.
- Jen Bůh to ví. - Už nebuď drzá.
Vzpomeň si, že já jsem z tebe udělala úctyhodnou soudružku!
Jinak bys byla opilecká děvka.
Babičko, co je to Svobodná Evropa?
Anno, co jsem vám tolikrát řekla?
Co my tady mluvíme, je tajemství. Teď mi řekni: co je to tajemství?
Tajemství je...
To je, když o tom policie nesmí vědět.
- Ale maminka není policie... - Mlč!
Jsi jako tvoje matka!
Všichni sousedi říkají, že Anna je celá ty.
I strejda Vasile to říkal, a on říká, že v nic nevěří.
- Povídal, že... - Říkal, že nevěří v...
Jděte dovnitř. Dělejte!
To je ono, maminko. Vzdělávej je. Řekni jim, co je Svobodná Evropa.
Mlč už, k čertu. Dostaneš nás všechny do vězení. Jdi dovnitř!
Sedni si na postel.
Rádio vysílá...
- Přines nějakou vodu! - Máme jen sodovku.
Přines vodu z chodby!
Už přichází k sobě. No tak!
Dělej! Zvedni se.
Jdeme na to. Pojď na postel. To je ono!
Ach, je tak těžká!
Nakloň se dozadu, abych tě dostala na postel.
Podej mi ještě ten polštář.
Gabrieli, přines polštář vedle z pokoje. Dáme jí ho pod nohy.
Ano...
Máš nízký tlak, ale to je v tvém stavu normální.
Zkus se trochu povytáhnout.
No tak!
Vy dva jděte pryč.
Udělalo se mi trochu blbě, to je vše.
Anno Mario!
Přines mamince hadr a umyvadlo, prosím.
Nic takového neudělám.
Řekni Ionele, aby šla domů.
Brzo bude tma.
Mami, mám hlad.
Maminka ti uvaří polentu a dostaneš i párky.
Taky bych se chtěla najíst.
Ztloustneš. Nevejdeš se pak do školní uniformy.
Pošleme tě okopávat pole do zemědělského družstva.
Dej jí pokoj. Je to jen dítě.
Co by sis dala k jídlu?
Nic nechci.
No jo, jen ji vykrm.
Ať žere co nejvíc!
Bude nejtlustší holka na přehlídce příští rok.
- Nevidíš jaké má tlusté nohy? - Ale přestaň, maminko.
Všichni lidé z vesnice a ze Strany budou říkat:
"Koukejte, jak tlusté jsou děti soudruha kapitána,
krmí je jídlem ze Západu."
Co to do tebe vjelo?
Nevidíš, že je hubená jak lunt?
Vy dva, ven!
Ty krávo! Jestli se toho dítěte nezbavíš dnes, zostudíš nás všechny.
Vzpamatuj se!
Včera byla u mě na středisku žena s dítětem,
kterému všechny mléčné zuby zčernaly.
Další porodila dítě mrtvé.
A když k jeho hrobu přišli lidé z centra pro výzkum radiace,
naměřili tam ještě vyšší hodnoty.
Jo...
Kdyby to skutečně bylo tak špatné,
zůstali by Ceauşescu a policie tak dlouho nečinní?
Jen mě chceš vystrašit.
Stydíš se, že budu mít mimino ve svém věku.
A máš starost o to, co tomu řeknou lidé z vesnice.
Takhle jste žili celý život:
co tomu řeknou lidé z vesnice?
Ne, co tomu řekne policie nebo komunistická strana,
ale co tomu řeknou lidé z vesnice.
Přinesla jsem ti další jodové tablety.
Zase jich poslali příliš málo.
Dáš je dětem ráno a ty je musíš taky brát.
Kam jsi schovala tu kukuřičnou mouku?
Ve špajzce.
Víš, dostanu vás do větších problémů, jestli si ho nechám vzít.
Zítra půjdu na kontrolu.
Kartu jsem ti vyplnila já.
A navíc... Yannis o tom ví a opravdu chce to dítě mít.
Ano, ty krávo blbá!
O ničem jiném jsme se nebavili celé týdny.
To není problém. Než se vrátí, tak na to zapomene.
Vždyť jde o dítě!
Prostě nechci, chápeš?
Nechci potrat a basta!
Irino, poslouchej mě. Za svého života jsem toho hodně viděla a slyšela.
Co řeknou lidé, až se v Den armády objevíš na slavnostech
s dvěma chytrými a krásnými dětmi a postiženým dítětem v náručí?
Co tomu řekne soudružka ředitelka školy, když já jsem za tebe ručila
po všechny tyhle měsíce, že nejsi těhotná?
Jsme pár set kilometrů od té exploze...
Opravdu myslíš, že...
Zase mě nutíš uplácet policajty.
Myslíš, že jsi jediná žena na světě, která něco takového dělá?
Takže radši budeme riskovat, že nás zavřou, jo?
Prostě mi to svědomí nedovoluje.
Svědomí?! Co to má být?
Zase ty nesmysly od těch kněží?
Jestli já jsem lékařka a jsem s tebou...
Nejsi jako ostatní, které to dělají pletacími jehlicemi
nebo si vyvolají potrat skokem z vysoké skříně.
Už jde.
Nech tu bránu a pospěš si!
Soudružko, nejde to zavřít. Bůh ví, kdy jste ty panty namazali naposled.
A co chceš, namazat je teď? Pojď sem už!
Anno Mario, otevři dveře!
Anno Mario, otevři!
Anno Mario, jestli ty dveře neotevřeš,
řeknu rodičům, co jsi udělala.
Ale neudělala jsem nic špatného.
Moc dobře víš, co jsi schovala pod moji postel.
- Tak já půjdu otevřít. - Ne, počkej.
Zapomeň na ni.
Nech ji, ať jde domů.
Anno Mario, otevři už ty dveře!
- Anno, počkej. - Nech mě být, mami.
Chceš, abych tě ztrapnila přede všemi? Otevři mi!
Holčičko moje, co se stalo?
Cokoliv to bylo, víš, že maminka tě nebude bít ani ti nebude nadávat.
No tak, poslouchej maminku.
Zatracené pitomé dítě. Otevři ty dveře!
Soudružko doktorko, já už půjdu. Co řeknou sousedi?
Nechci zase vysvětlovat na policii.
Zůstaň tady, nebo tě nahlásím policajtům já sama!
Sama tě dostanu do vězení! Koukej tu zůstat.
Vidíš, mami? Ji taky nahlásí. Co mám dělat?
Otevři! Otevři dveře, říkám! Dělej!
Stačí, babičko. To stačí!
Mlč! Ani slovo!
- Ty půjdeš se mnou. - Mlč!
Nikdy se už nedotkneš mého dítěte!
Proto ti Bůh žádné děti nedal.
- Řeknu ti, co udělala tvoje dcera. - Ne, babičko, prosím.
To všechno kvůli tomu, jak jsi ji vychovala.
Babi, slíbila jsi, že to neřekneš.
Ta blbka dostala menstruaci, a nikomu o tom neřekla.
Protože jsi z ní vychovala cuchtu,
našla jsem pod svojí postelí nějaké její punčochy špinavé od krve.
Anno Mario, všechny holky krvácí každý měsíc
a není to žádná ostuda.
Moje holčičko!
Řekni mi o tom.
Je to normální, holčičko.
No tak, uklidni se, zlato. Teď je z tebe žena.
No tak, no tak, uklidni se...
A já, kdy se stanu mužem?
Ty už jsi muž. Jsi můj velký syn.
Řekla jsem jí, aby to neprozradila, ale babička na všechny donáší.
- No tak... - Co tomu řekne táta?
Uklidni se, klid... Bude rád, holčičko...
Jeho krásná holka se stala ženou. Klid, zlatíčko, už neplač!
Teď se bude o tebe lépe starat.
A co budu dělat já?
Ty se budeš starat o mě.
Stýská se mi po tátovi.
Běž, běž pryč, aby ti neublížila taky.
Přines nějaké deky, abychom zakryly okna.
Skrz tuhle záclonu je všechno vidět z ulice.
Kladivo a hřebíky.
Pomoz jí!
Takže... něco nového o té radiaci?
Ve zprávách v televizi o tom nic nebylo.
No, dnes jsem měla zpoždění... Soudružka doktorka o tom neví.
Poslala jsem novorozence sanitkou
s policejním doprovodem do Bukurešti, do nemocnice Budimex.
Ach, ne!
-Soudružka Andronacheová porodila? -Ano, v 10:40.
Porodila chlapce s kostní malformací.
Plexus byl vystouplý. Takhle.
Je mi té ženy líto...
Nedělejte si starosti, soudružko. Je mladá, může mít další děti.
Bylo... Bylo hodně takových případů?
Soudruh plukovník říkal, že vyzvedli i jiné novorozence
z oblasti Moldávie, Bukoviny a z Tulcey.
Ale nevědí přesně kolik.
Co to vlastně bylo za malformaci?
Jak bych to popsala, aby mi rozuměla i soudružka učitelka...
Bylo to monstrum. Bůh vás chraň před takovým pohledem, soudružko!
S třemi prsty na nohou, takhle velkou hlavou a vystouplým hrudníkem.
Zrůda. Málem jsem ho upustila, když jsem ho vytáhla ven.
Co tomu řekl soudruh Andronache?
Co by mohl říct?
Sotva vyšla placenta, tak ženu strašně zmlátil,
i když byla celá od krve po porodu.
To víte, pro chlapa s jeho funkcí... Taková ostuda!
To je hrozná situace.
No...
Přijel z Bukurešti, kam byl pracovně převelen, aby viděl svoje dítě.
Ale dítě odvezli pryč...
Odvezli ho kvůli různým testům.
Jaké neštěstí! Ani na to nechci myslet.
- Půjdu vyčistit tohle umyvadlo. - Ne. Kam bys šla tak pozdě?
Stejně to pak do něj vyhodíš.
Soudružko...
Musím se vrátit na středisko.
Zapomněla jsi tam něco?
Ano, anestetikum.
Co? My ještě nějaké máme?
Zapomeň na něj. Uděláš to bez.
Ona to nevydrží.
Ale vydrží, už je to stará koza. Neměj starost.
No tak!
Dělej, Irino, neboj se. Není to konec světa.
Trochu bolesti a hotovo. Ještě mi za to poděkuješ, že ses toho zbavila.
Dělej, no tak!
Lehni si sem, na stůl.
To je ono.
Jo.
V jakém měsíci jsi?
Ve 3., 4. nebo 5. Nepamatuji se.
Třetím! Řekla jsi, že v třetím.
Čtvrtý měsíc má za sebou. Je skoro v pátém.
Je to na hranici, ale půjde to.
Tak už s tím začni! Mám ještě práci doma.
Jsem ve čtvrtém.
Ve čtvrtém měsíci.
Soudružko, takovou vraždu já nechci spáchat.
Dítě bych sice zabila, ale ji taky.
Neřekla jste mi, že je to tak pokročilé. Je skoro v 5. měsíci.
Ty zatracená blbko!
Prostě to uděláš a basta! I kdyby byla v 7. měsíci.
Soudružko, půjdeme obě do vězení.
Vezmeš jí to teď hned, rozuměla jsi?
Soudružko, zabila bych je obě. Zůstanou dvě děti bez mámy!
Ty krávo!
Radši půjdu do vězení, ale nedovolím,
aby můj syn dopadl jako Andronache.
Ať třeba umře, když chtěla děti po čtyřicítce!
Soudružko, prosím, zavolejte na mě policii, ale nenuťte mě tohle udělat.
Vezmeš jí to teď, jak ti říkám!
- Soudružko, je skoro v pátém... - Drž hubu!
- Soudružko! - Řekla jsem ti mlč!
Vypadněte sakra odtud! Proklínám tě, ať umřeš v bolestech!
Proklínám tě, abys nemohla umřít! Zmizte, vy mrchy!
Vražedkyně!
Zničila jsi mi mládí.
Zničila jsi mi celý život, bestie!
Ionelo, pojď sem.
Vezmi tohle.
Taky si nalij sklenici slivovice.
Dělej.
Proč mě tak trápíš, maminko?
Co jsem ti kdy udělala?
Hele, Irino, holka...
Moje holka...
Nikdy jsi mě nemilovala, maminko. Nikdy.
Nechápu, proč mě tak nenávidíš.
Víš, že pro tebe chci jen to nejlepší.
Tohle dítě není dobré pro žádného z vás.
Ty máš jistý věk, Yannis brzo půjde do důchodu.
A do toho budete mít malé dítě.
A taky ty případy malformací v poslední době...
V tom má soudružka doktorka pravdu.
S těmihle zatracenými radiacemi je utrpení mít dítě.
Proč mi nikdo nerozumí?
Naše dítě nebude zrůda. Bude zdravé.
A postaráme se o něj. Yannis opravdu chce tohle dítě.
Yannis tady není. Je daleko na moři! Tady je to jinak.
Příroda je jiná, mraky jsou jiné. Žijeme tady blízko Rusů.
Ať to dopadne jakkoliv, budeme se o něj dobře starat.
Holka pitomá. Jak myslíš, že se můžeš starat o postižené dítě?
Já už jsem stará.
Yannis přijede domů jednou za 6 měsíců na dva týdny.
Jak budeš pečovat o postižené dítě?
Nebude takové.
Nebude postižené.
Irino, holka moje...
Já ti něco řeknu:
Měla jsem taky potrat.
No, byla jsem tehdy mladší než ty.
Stalo se to hned poté, co zemřel Yannisův otec.
Byla jsem sama, jak jsem mohla porodit dítě?
A sama vychovávat dvě děti...
Tak jsem si to nechala vzít.
Ví to Nene?
Neví.
Jen ta moje zatracená tchýně to ví, a tehdy mi nezavolala doktora.
Krvácela jsem pět dní v kuse, a ona nechtěla zavolat doktora.
Přivedla mi veterináře.
Ten mi zachránil život.
Dal mi nějaká antibiotika pro koně.
Pět dní o mně nikdo nic nevěděl.
Chudák Yannis chodil k mým dveřím a plakal.
Byl jen malý dítě, nechápal, co se dělo.
Ale já to nechci udělat.
Nemůžu to udělat.
Já nejsem jako ty.
Ne, jsi přesně jako já. Jsi silná,
hezká a chytrá.
Jsi lepší matka pro Gabriela, než jsem byla já pro Yannise.
Nevím, proč si tolik stěžuješ, protože to dítě stejně porodíš.
Budeš mít postižené dítě. Už to nejde vyřešit.
Co se děje, soudružko?
Dostala jsi kuráž po jedné skleničce?
Říkám, že bude potrat, a bude!
Soudružko učitelko!
Slyšel jsem dnes v rádiu, že se v Černém moři potopila loď.
Patřila Rumunské socialistické republice.
Kdo je to?
- Vasile. - Co tu chce?
Nevím. Jdi se podívat.
Ne, jdi ty, nebo se všechny dostaneme do potíží.
Už jdi!
Bojíš se, Ionelo?
Tak proč jsi souhlasila s tím, že to uděláš?
Paní!
Ano, soudruhu. Co chceš?
Chleba... Není tu soudružka učitelka?
- Jak dlouho tady posloucháš? - Co? Víte, že nic neslyším.
Jak dlouho posloucháš?
Já už nic neslyším, soudružko.
- Jsem hluchý od... - Řekni mi to.
Neslyším nic od toho výbuchu...
Přestaň dělat blbého a řekni mi.
Co? Nic jsem neslyšel.
Je mrtvý?
- Chci slyšet, jestli je mrtvý. - Kdo?
Potopil se, že ano?
- Uklidni se! - Potopil se, a ty jsi to věděla.
- Co jsem věděla? - Neslyšela jsi, co říkal?
Potopila se loď. Ty jsi to už věděla, že jo?
Přestaň. Kdo se potopil?
Nic o tom nevím. Přestaň a jdi dovnitř.
Nelži. Vasile, pověz mi všechno, co víš.
Samota není pro ženy dobrá. Půjdu pryč. Ale není to dobře.
- Pomodlím se k Bohu. - Irino!
Jdi mi z cesty!
Vasile, vezmi si tohle všechno a řekni mi, co víš.
- Mluvili o tom ve Svobodné Evropě. - Ach, ne!
- V rádiu, soudružko. - Pověz!
Slyšel jsem, že se rumunská loď potopila.
Nic víc.
Co se to tady k čertu děje?
Co je s mým domem? Udělala jsi z něj prodejnu potravin, mámo?
Tiše, uslyší tě sousedi.
Je mi to u prdele, ať mě slyší. Stejně jsou všichni tady, nevidíš?
Otevřely jste tady bazar?
Co je s tebou? Proč je to kolo uprostřed dvora?
Vasile, co ty tady děláš?
No, já už půjdu, protože jsem sám...
Kde jsou děti?
Podívejte se na tu vanu!
Přesně, jak jsem ji nechal, než jsem odjel.
Neuvěřitelné! Tentokrát ode mě nic nedostaneš.
A teď mi řekni, co tam ty ženské zase kujou za pikle?
Nevíte, že špatně slyším?
Vím, řekni mi to potichu. Strana se o tom nedozví. Co zase říkala?
Mámo...
Mluv potichu! Kde si myslíš, že jsi?
- Uhni! - Přestaň křičet.
Sehnala jsi dům na konci světa, a teď mě do něj ani nepustíš?
Uhni už, ženská. Sakra, copak mám...?
-A ty ode mě tentokrát nic nedostaneš. Jdi domů. -Ano, pane.
Panty na bráně nenaolejované a vana je stále tady...
- Jdi domů. - Ano, už jdu.
Zatracený život!
Ven s tebou!
Vezmi si svoje věci a vypadni z mého domu.
Řekl jsem, aby vypadla.
Ona ti zamkla děti?!
- Tati! - Tati!
Vrátil ses! Cítil jsem, že se vrátíš.
- Porazil jsi moře. - Jo, porazil. K čertu s ním.
Podívejme se, co vám tatínek přinesl.
Byli jste hodní?
- Ano. - Ano.
Mámo, neodcházej. Musíme si o něčem promluvit.
Pro tebe...
Vláček.
A pro moji princeznu...
- Ionelo, běž. - Děkuji, tati.
Dobrou noc.
Čokoládu a vláček? Tati, určitě chci být strojvedoucí.
Tati, koukej! Jsou tak krásné.
- Líbí se ti? - Ano.
A kde bude ty šaty nosit?
Mlč.
- Postaral ses dobře o holky? - Bylo to hodně těžké.
Vidíš, jak náročné to je?
Já to musím dělat každý den.
Postarej se o mámu. Zase ji babička zlobila.
Dojel bych dříve,
ale zastavili mě na hranici kvůli kontrole.
Chtěli zjistit, jestli nejsme nosiči radiace.
Není to pitomé?
Tahle věc s radiací?
Na jaké hranici?
Tady ve Focşani, na pomezí Moldávie a Valašska.
Jdi mu přinést něco k jídlu.
Nalij mi i sklenici slivovice.
Koukej, koupil jsem ti brož v Istanbulu.
Myslel jsem, že bys ji nosila na křtinách, ale...
Ach, je tak krásná!
Neměl jsi utrácet valuty za tyhle zápaďácké pitomosti...
To nevadí, vždyť ty máš našetřenou dost velkou rezervu.
Pro těžké časy.
Doufám, že jsi ji neutratila.
- Máma ví, co dělá. - Jo, jo, dej mamince všechno.
Víš, že musím živit děti jen ze svojí výplaty a přídělu od státu?
Jen co ses vrátil a už "mami tohle, maminko tamto".
Cože?
Dělej, jez.
Nebo nevařím tak dobře jako tvoje máti?
Kdy mám mít čas na vaření? Ty jsi dnes doma a zítra zase pryč.
Tuhle studenou šlichtu si sněz sama!
Mámo, sedni si.
Posaď se. Já rozkazuju ve svém domě.
Jestli moje žena říká, že si tohle zasloužím jíst,
pak budu jíst přesně tohle.
Co to bylo? Holka, nebo kluk?
- Takhle se chováš ke svému muži?! - Jdi pryč z mého domu.
Jdi, nebo ti dám facku. Vypadni už, sakra!
Jdi pryč a děti si vezmi s sebou!
Dělej. Pospěš si!
Děti, pojďte k tátovi.
Táta je teď unavený a musí se vyspat, víte?
Ale zítra ráno si zahrajeme fotbal a dáme si zmrzlinu a čokoládu, jo?
- Čokoládu a zmrzlinu?! - Nenech mámu samotnou.
Radši byste mu měli ukázat žákovské knížky.
Babička má pravdu.
Co se objevil ten radioaktivní mrak, si ona tohle všechno zaslouží.
Na, vezmi tohle.
Venku je tma.
A nemluv takhle. Je to tvoje babička,
a s těmi žákovskými knížkami má pravdu.
Pojďte!
No tak, ty taky.
Co to sakra...?
Vítr zase posunul tu anténu.
Co to tam děláš? Slez dolů.
Irino, mluvím s tebou! Pojď dolů, nebo spadneš.
Ty mě neslyšíš?
No, když ti říkám, abys slezla dolů...
Uhni. Já to udělám.
Tak uhni! Udělám to já.
- Uhni a pusť mě k tomu! - Zvládnu to sama.
Kdo je tam k čertu dal?
Vasile? Máma? Nebo ty? Kdo to sakra udělal?
Když ti říkám...
Pojď, podívám se na to.
Je to v pořádku.
Můžu ti políbit ruku?
Nech mě být. Je pozdě.
Vážně? Kdybys mi tohle řekla před 20 lety,
přemýšlel bych o tom, ale teď...
Co to bylo, ty potvoro? Holka, nebo kluk?
Co to sakra bylo? Zabila jsi dítě. Nevinnou duši.
Mrcho. Udělala jsi to, co ti řekli lidé a moje máma,
protože sama nejsi schopná myslet.
Jsi vražedkyně.
Mrcho!
Irino, kam jsi dala dráty do elektrických pojistek?
Nech to být.
Vypli nám proud.
Jak to?
Do zítřka do rána už nebude elektřina.
Když jste na moři, je u vás světlo?
Ano.
A Istanbul...
Jak to tam vypadá?
Je to jako...
Jako na pohlednicích? Barevné a se spoustou světel?
Ano, je stejně hezký jako na pohlednicích. Hodně osvětlený.
Taky lidé se zdají být jiní.
Jako by mysleli a chodili rychleji...
Pověz mi o tom víc.
O Istanbulu.
Na ulicích jsou vysoké palmy,
všude voní pomeranče
a kolem dokola je moře.
Pojď, odpusť mi to...
Odpusť mi to, prosím...
Odpouštím ti.
Podívej se na Vasileho.
Jen jsi dorazil domů, a chová se jako pán.
- Víš, co říká Vasile? - Ne.
Že Bůh, v kterého my všichni nevěříme,
nás ochraňuje...
a na našem dvoře nemáme radiaci.
- To opravdu říká? - Jo.
Ano.
A ty mu věříš?
Ano, věřím mu.
Proč bych mu nevěřila?
Má tě hodně rád.
Říká, že tam na moři jsi jako poustevník.
Že jsi blíž k Bohu než kdokoliv z nás tady na souši.
Možná je to pravda.
Já nevím.
Kam jdeš?
Proč se oblékáš?
Kam se chystáš?
Vážně máš to srdce, abys mě nechala samotného s dětmi?
Jsi vážně schopná nechat dvě děti bez matky?
Můžeš mi aspoň říct, jestli to byla holka, nebo kluk?
Holka, nebo kluk? Co to bylo?
Musím jít.
Jestli neodjedu, ty, děti a tvoje máma budete mít potíže.
Proč?
Chci to dítě porodit.
Cože?
- Nevím proč, cítím, že... - Jaké dítě? O čem to mluvíš?
Cítím, že budeme mít kluka.
Málem jsem si ho nechala vzít, kdyby ses nevrátil...
Nikdy nevím, kdy přijedeš domů...
Musím pryč, protože policie je určitě na cestě.
Tvoje mám mě zapsala jako netěhotnou.
Irino, počkej. Nenechám tě odejít.
Pojedu ke svojí mámě, budu tam až do porodu.
Stýská se mi po mámě.
A po tátovi.
Počkej. Co to s tebou je?
Proč chceš jít pryč? Poslouchej mě.
Pojď sem. Poslouchej!
Řekni Marcele, že jsem zemřela.
Že jsem prostě zmizela.
Ne, radši, že jsem utekla do ciziny.
Ne, ne! Poslouchej mě. Koukni se na mě!
- Koukni se na mě! - Ne, ty poslouchej mě.
Chceš tohle dítě, nebo ne?
- Řekni mi, chceš? - Jistěže ano.
Rumunské zpravodajství.
V tomhle konci je i začátek.
O rumunském městě Timişoaře se teď mluví všude ve světě.
Lidé tam vyšli do ulic,
aby Rumunům a světovému veřejnému mínění připomínali...
Víte o dramatických událostech, které se staly za poslední 2-3 dny,
hlavně v Timişoaře?
Říkám "hlavně", protože...
Tyto zprávy ještě probereme v tomto vysílání.
Poté se k Maďarům ráno přidal i velký počet Rumunů,
kteří obklopili kostel.
...takže studentská schůze se změnila v plnohodnotný protest.
Od této chvíle máme svědectví Timişoary...
Německá tisková agentura DPA přinesla první zprávy
o sobotním protestu.
...že včera v noci Timişoaru obklíčily armádní jednotky.
Informace pocházejí od očitých svědků, kteří vyprávěli
rádiu "Budapešť", že vojáky doprovázejí obrněná vozidla.
Lidé, kteří se vrátili z Rumunska...
FDI informovalo, že policie použila proti demonstrantům vodní děla.
Československý občan viděl tanky, které zablokovaly ulice.
Associated Press informovala včera v noci,
že když se Státní bezpečnost pokusila zasáhnout...
...zdálo se, že celé město je v ulicích.
Ve 2 hodiny v noci velké skupiny vojáků
blokovaly přístup k hlavním křižovatkám...
Proč pláčeš?
Nepláču.
Je po všem. Umřela. Jsi svobodná.
Anno, holčičko,
v téhle zemi není nikdo svobodný.
Tak co je to svoboda, mami?
- Imituješ mě? - Ne, ptám se tě.
Proč?
Taháš mě za vlasy...
Protože ty a táta...
- Řekni něco. - Ne, nechci.
Protože já a tvůj táta co?
Přestaň do toho kopat!
Vy dva už svobodu máte. Táta na moři a ty s Teem.
Kde jsi byla?
Promiň mi to, holčičko. Neměla jsem jinou volbu.
Co to děláš?
Koukám se z okna.
- Přestaň s tím kopáním. - Nechci přestat.
Prosím, vezmi Teodora do náruče. Je to tvůj bráška.
Je to "Teo"!
Jmenuje se Teodor.
Je to Teo. Takhle mu říkala babička.
Fajn, je to Teo. Teď ho vezmi do náruče.
Nechci!
Anno Mario, jestli s tím nepřestaneš teď hned, nebudeme tam včas.
Ta zatracená loď odpluje.
Anno!
Anno Mario, zastav se!
Anno Mario!
Anno, počkej.
- Vrať se do auta! - Nechce se mi.
Udělej, co říkám. Zatracené dítě. Vrať se do auta!
Nechci se vrátit.
Hned tam půjdeš. Dělej!
Jsi přesně jako ona. Jsi fúrie.
Ne, ty jsi jako ona. Věrná kopie...
Na včerejší tiskové konferenci kancléř Kohl prohlásil,
že existují informace o protestech ve více rumunských městech,
a dodal, že policie a armáda jsou ve stavu pohotovosti.
Agentura TASS dnes v poledne citovala
maďarskou tiskovou agenturu...
Přinesu ti šátek.
Mám ten pionýrský. Nestačí to?
- Dobíráš si mě? - Ne, neodvážila bych se.
- Stala ses tak drzá! - Učila jsem se od nejlepších.
Zdědila jsi po babičce jen to nejhorší.
Zdědila bych to samé od tebe, kdybys od nás neodešla.
- Anno, co se s tebou děje? - Ne, co se děje s tebou?
Chceš tátu zastavit a pak zase odjet, je to tak?
Nevíš, že neumím zapalovat oheň a prát?
A kdo bude vařit?
Kdo bude přinášet vodu? Kdo mě doveze na přehlídku?
Tvůj táta a...
A kdo jiný? Babička je mrtvá. Já jsem ji našla mrtvou, víš to.
No tak, Anno. Je to v pořádku. Dýchej.
Dýchej! Je to v pořádku, máma je tady.
Jo, ale chceš zase odjet pryč.
Ne.
Už nás nemáš ráda...
Holčičko, jsem tady.
...několik tisíc lidí.
Protesty pokračují v sobotu a v neděli.
Zasáhly zvláštní jednotky Státní bezpečnosti, policie a armáda.
Ze začátku použily slzný plyn, vodní děla a gumové obušky.
Zazněly varovné výstřely.
Protestující se poté vydali k sídlu župního výboru Komunistické strany
a požádali o setkání s novým župním tajemníkem Balanem.
Zdá se, že bývalý timisoarský městský tajemník Ilie Matei
dorazil do města také.
Holčičko, nevíš, že láska nikdy neodchází?
Nevíš, že se nikdy nechová neslušně?
Nikdy se nerozhněvá, holčičko.
Láska všechno vydrží, všemu věří a všechno odpouští.
Ale já chci tvoji lásku.
A já chci, abychom se sešli s tvým tátou, než odplavou.
Co bude potom, uvidíme.
Odpusť mi to, mami. Chyběla jsi mi.
Poslední u auta je padavka.
Tyhle sloupy podpírají most?
Ano, zlatíčko, podpírají most.
Neměj starost o pohřeb, já dojdu pro kněze
a zaplatím mu ze svého přídavku a z toho, co jsem našetřil.
Postarám se o chleby a mám i nějaké látkové ubrousky ve skříni.
Svíčky ještě máme. Ty, co přivezl táta z Istanbulu.
Neboj se, mami, nějak to zvládneme.
Tento film je věnován našim rodičům
a všem, kteří stále jsou oběťmi komunismu, strachu
a výbuchu v Černobylu.
České titulky Gabriela a Roman Řepovi
Iyuno-SDI Group 2022