Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
BALETT KÉT FELVONÁSBAN
ELSŐ FELVONÁS
SZERDA SÚLY: 46,7 KG
KAR: 22,2 CM CSÍPŐ: 87,2 CM
DERÉK: 56,1 CM MELLKAS: 87,3 CM
- Irene, megyünk. - El tudnátok vinni?
Nem, szívem. El kell vinnem apádat a bíróságra.
- Sok sikert mára! Később beszélünk. - Köszi!
Jó reggelt!
- Néha lazítasz is? - Majd ha megkapom a melót.
- Be fogsz dilizni, Lidi. - Hát…
Nem lehetsz egyedül te zizi a családban.
Anya rajta fog kapni.
- Majd kinyitom az ablakot. - Mennyi az idő?
- A francba! - Majd elpakolok. Úgyis kell egy kis pihi.
Köszi! Késésben vagyok.
Ma derül ki, igaz?
Ma tudom meg, hogy az életem ugyanolyan marad.
Ne mondj ilyet!
Lehet, véletlenül pont a te nevedre böknek rá.
Nem hiszem.
Gyönyörű vagy.
Nem szoros?
Szerintem nem.
Ha mégis, szólj, és megigazítom.
- Mindent bepakoltál? - Most már igen.
És én?
Jól nézek ki?
Egyedül is menni fog.
Ez az első napod a társulatnál. Komolyan azt hiszed, kihagynám?
Nem.
Menjünk! Nem akarom, hogy elkéss.
Igen?
- Halló? Irene? - Tessék.
- Itt Laura, Norma asszisztense. - Helló! Miről van szó?
Igen.
Köszönöm!
Rendben.
Anya…
Jó, utána beszélünk.
De mindent mesélj el!
- A cuccait sem vitte el. - Vissza akart jönni.
Akkor mit keresett María New Yorkban?
Maradj már!
Lehet, megunta, hogy ő itt a kis kedvenc.
- Mi az? - Fejezd már be!
Sziasztok!
Viszlát!
Sziasztok!
- Szia! - Jó reggelt, Ruth!
Szia!
Helló!
Hogy vagy?
Jól vagyok.
Köszi az üzenetet. Bocs, hogy nem válaszoltam.
Semmi gond.
- Figyi, szeretném, ha tudnád… - Igen, szar ügy. Tudom.
Hagyjuk!
Ha szeretnél beszélgetni…
Uramisten! Jól vagyok, értitek?
Na és?
Tudjuk, ki veszi át a helyét?
Te, Ruth. Ez egyértelmű.
Üdvözlöm az újakat!
Igen megtisztelő ehhez a társulathoz tartozni.
Remélem, veletek is megtisztelő dolgozni.
Elnézést!
Ülj le a többiekhez!
Nem lesz kivételezés.
Mindennap bizonyítanotok kell, hogy helyetek van a társulatban.
Vagyis azt, hogy miért.
Tudja valaki?
Tudja valaki, miért van itt?
Az újak közül?
- Hogy táncoljunk? - Azt a diszkóban kell.
Más okból vagytok itt.
Hogy többévnyi áldozatot egy pillanatnyi tökélyre váltsatok.
Egy pillanatképre,
mely örökre beleég a nézők emlékezetébe.
Ennél semmi sem fontosabb, megértettétek?
Semmi.
Tudjátok, az évad fő produkciója a Giselle volt.
És az is marad María emlékére.
De nem a megszokott lesz Giselle karaktere.
Ezúttal olyan nő lesz, aki a halálával képes forradalmat kirobbantani.
Nyilván már tudjátok, kire esett a választás e forradalomhoz.
- Ruthra, igaz? Biztos. - Más nem lehet.
Úgy látom, még nem kötötte senki orrára.
De nem én fogom elárulni.
Giselle egy bátor nő,
aki az őrületet választja, hogy megvédje azt, amiben hisz.
Ha az, akit kineveztek vezető táncosnak,
nem képes kiállni a társulat elé, és vezetni azt…
- Nem mondtad el senkinek? - Nem volt rá időm.
Hát persze, hiszen elkéstél.
Elnézést!
Ne forduljon elő többet!
Leülhetsz.
A többiek készülődjenek!
A meghallgatás a többi szerepre pár nap múlva lesz. Még semmi sem dőlt el.
Bizonyítsatok, mintha az életetek múlna rajta!
Carmen!
Nyolc és…
Egy.
Kettő.
Nagy.
És az ötödik.
Most körözzetek a fejetekkel, és álljatok szilárdan!
Fel! Egy.
Nyolc, kettő, három és egy.
És az ötödik pozíció.
Jó, most jöjjön másik csoport!
Kössétek fel a hajatokat!
Gyerünk!
És kezdjük!
Mehet a zene.
Kifelé nézzetek!
Hogy hívnak?
Aurora.
Aurora?
Jól van, ügyes voltál.
Nézzünk egy másik csoportot!
És egy, kettő. Egy, kettő.
Egy, kettő és…
Újra! Egy, kettő és…
Kettő, egy, kettő és chaîné.
És…
Jó.
Egy és egy…
Ez az. És egy, kettő, egy…
Utolsó. Kettő, három…
Rajta! Kettő és diagonál forgás!
Gratulálok!
Kösz.
- El akar… - De hallgattál.
Azt hitted, nem jövök rá?
- Talán fél tőled. - Mitől félnék?
Nem tudom, te titkolózol.
Giselle, jössz az esti bulira? Vagy félsz, hogy valamit belekeverünk a piádba?
Jól van már!
Felvehetnéd a zöld ruhát, amit én varrtam.
Remekül nézel ki benne.
Nem megyek el.
Fáradt vagyok.
Utána pihensz.
Fontos nap a mai, akárcsak az ilyen bulik.
Anya, senkit sem ismerek.
Aurora!
Már nem vagy kislány. Ott a helyed.
Szólista is lehettél volna. Szerinted nem tudom?
Tánckar…
Meglátod,
megkapod a lehetőséget, ami jár. Hamarosan felfigyelnek rád.
Ezért kell velük tartanod, hogy megmutasd magad.
Beszélgess, ne bújj el, legyél szem előtt!
Nyugi, majd megvárlak.
Szia!
Cigizni jöttél ki?
Igen.
Kérsz?
Oké.
Nem szoktál cigizni, ugye?
Nem.
Itt maradhatsz, ha akarsz.
Nekem sincs kedvem bemenni.
Dobd csak el, ha nem kéred!
Köszi.
Ne köszönj meg mindent!
A társulat tagja vagy. Ugyanannyi jogod van bent lenni,
kint lenni, ahol csak akarsz.
Jó itt.
Elszívok egy cigit, aztán megyek.
- Ki akar vezető táncos lenni? - Mi itt voltunk, de leszarom.
Ruth nem rossz arc.
Csak fáj neki María elvesztése.
Barátnők voltak?
Folyton együtt lógtak.
Milyen volt María?
María…
utánozhatatlan volt.
Te hogy vagy?
Én? Miért?
Hát hogy a társulat vezető táncosa lettél.
Az új Giselle.
Mi a baj?
Csak annyi, hogy ezt még senki sem kérdezte meg.
Irene vagyok.
Én Aurora.
Sok embert megismertél?
Igen, mindenkit.
Az egész társulat ott volt?
Gondolom.
Beszéltél az új vezető táncossal?
Vele?
Csak pár szót.
Milyen?
Jobb, mint María?
Azt hiszem.
Mindenre ezt fogod mondani?
Jól éreztem magam, anya.
Mondtam, hogy jó ötlet.
Nagyon büszke vagyok rád.
Pihenj egyet!
Jó éjt, kincsem!
IRENE: ILYEN VOLT MARÍA
Mindig így táncolt?
Aha, kábé.
Csendet akartam kérni, de elhallgattatok.
Nos, mint tudjátok,
a társulatnál nincs állandó koreográfus,
mert minden produkcióhoz a legjobbat keressük.
Nincs olyan ember a szakmában, aki ne ismerné a nevét és a munkásságát
Erik Christensennek.
Ő koreografálta az elmúlt évek legforradalmibb produkcióit.
Hosszasan tudnék áradozni a terveiről, de hadd mondja el inkább ő maga!
Erik, tiéd a terep.
Jó reggelt!
Először is mindenkitől azt szeretném kérni, hogy erre koncentráljon.
Erre a pillanatra.
A jelenre.
A jelenre, amiben nem létezik más, csak a Giselle.
Csak a Giselle.
Ki tudja elmondani, miről szól?
Még maga Giselle sem?
De.
A Giselle egy parasztlányról szól,
akinek összetöri a szívét egy Albert nevű férfi,
amibe beleőrül és belehal.
Rendben, de ennyi?
- Biztos mást is tudtok még mondani. - Vannak villik is, ugye?
Mik a villik? Szerintetek mit képviselnek?
A villik az erdő szellemei, befogadják Giselle-t a halála után.
A királynőjük neve Myrtha. És a villik olyan nők, akik hajadonon haltak meg.
Manapság emiatt már nem hal meg senki, nem igaz?
A mi villijeink sötét, gyönyörű, de rideg teremtmények lesznek.
Nimfák és vámpírok elegye.
Félre ne értsetek! Irene jól mondta.
És neked is igazad van.
De ez csak a felszín, a Giselle sokkal többről szól.
Árulásról, megbocsátásról, halálról.
Ezért arra kérlek titeket,
gondoljátok át, mit szeretünk!
Szeretjük a családunkat.
Az anyukánkat.
A párunkat.
Szeretünk táncolni.
Hát lássunk is hozzá!
Alig várom, hogy lássam, mi van bennetek,
és hogy miért van helyetek ebben az új Giselle-ben.
Kezdhetjük?
Nekem ideálisnak tűnik Myrtha szerepére.
Álljunk meg!
Mi a baj?
Irene?
Tessék?
Rád sem nézett.
Albertnek olyan kisugárzással kell bírnia,
ami akaratlanul elpusztít mindent a közelében.
És Giselle
egyszer sem nézett rád, miközben táncoltál.
Újra!
Az entrée-tól.
Egy táncost akarok látni magam előtt. Hangsúlyozom, táncost, nem balerinát.
Az már van.
Jó villi lenne belőle.
Elnézést!
Megint telefonált.
- Megint? - És azzal fenyegetőzött, hogy idejön.
Nem tudtam, mit mondjak. Magánkívül volt.
Nem jönne ide. Többé ne vedd fel, ha hív, rendben?
Úgy lesz.
Köszönjük!
Tökéletes villi vagy.
Mi a baj?
Nem szeretem nézni magamat.
Olyan könnyűnek tűnik így.
Van egy jól bevált trükköm.
Milyen trükk?
Jó, de ígérd meg, hogy titokban tartod!
Ígérem.
Biztos?
Persze.
Mi az?
De ne nevess ki!
Sosem nevetnélek ki.
Gyerünk, áruld el!
Hát,
amikor becsukom a szemem, kiürítem az elmémet.
Egy képzeletbeli helyre megyek, amit más nem ismer.
Néha vissza sem akarok jönni.
Tudod, milyen érzés, amikor valahol senki sem bánthat?
Olyan hely nem létezik.
Miért nem?
Az csak az enyém, és nem árthatnak nekem.
Téged sem, ha úgy akarod.
Miért akarnának ártani nekem?
Mert mindenki Giselle akar lenni. De a szerep csak a tiéd.
Ezt használhatod.
Nyami!
El a kezekkel! Kérlek, szólj a húgodnak!
Irene, kész a vacsi!
- Vettél lazacot? - Igen, ott van.
- Jól vagy? - Igen, csak lefárasztott a próba.
- Apa, tudod, hogy nem bírom a bort. - Csak hogy koccinthassunk.
Inkább csak nem bírod jól érezni magadat.
Hát jó.
Erre való a bor.
- Múltkor nem tudtuk megünnepelni. - Apátok védencével kellett vacsoráznunk.
Nem lehetett lemondani.
Kemény tárgyalás volt, Rosa. Nyilván megkönnyebbült.
Te is örülhetnél, hiszen nyertél, nem?
- Na, akkor koccintsunk! - Úgy van.
- Giselle-re! - Rá!
Giselle-re!
Nagyon finom.
Kérdeznék valamit. Meddig csinálhatod ezt a Giselle-t?
Ameddig Norma engedi.
Ez nem egy olyan karakter, amelyik kamasz vagy gyerek?
De az, viszont a balettben nem számít.
Vannak felnőttek is ebben a történetben?
- Az anyám, de ő nem táncol. - Értem.
Élvezd ki minden pillanatát! Az ilyesmi hamar elmúlik, és később hiányozni fog.
Most kaptam meg a szerepet, és már az a téma, hogy elvesztem?
- Ilyet senki sem mondott. - Dehogy.
De valamikor találnod kell valamit,
amit nem kell befejezned a harmincas éveidben.
Ha érdekel a közigazgatás, adok jegyzeteket.
Csak viccelek!
De apa mond valamit. Én sem tudom, mit csinál egy táncos, ha visszavonul.
Tényleg nem tudom.
- Lehetnék koreográfus. - Érdekes.
Az menő.
Koreográfus?
- Igen, koreográfus. Mi a baj vele? - Semmi.
Hány táncos van a társulatnál?
Nem tudom, úgy 50.
Ötven.
És hány koreográfus?
Egy.
Nincs több kérdésem, bírónő.
Na, igyál még bort!
A koreográfus kurva jól hangzik.
- Finom, ugye? - Az.
Van szőlőültetvénye, ugye?
A családjának.
Tényleg isteni a bor.
- Mennyei. - Nagyon jó.
- Add a poharad! - De csak egy kicsit.
Nagyon finom.
Ízlik a bor, Lidia?
Persze, fantasztikus.
Ő az apád. Nem hibáztathatod azért, mert a legjobbat akarja neked.
Csak aggódik. Ez teljesen normális.
És ha igaza van?
Miben?
Hogy ez eléggé tiszavirág-életű.
Ha véget ér, nincs mit tenni.
Majd találsz mást.
Lehetek őszinte?
Tudod, egyedül mit nem szeretek a darabban?
Mit?
Hogy Giselle olyan nő, aki megőrül egy férfi szerelméért.
Nem is tudom. Értem, hogy a klasszikus balett ilyen, de…
mindig ostobának állít be minket.
Jól van.
Megyek, lefekszem.
Ne legyél túl kemény apáddal!
Talán néha rosszul fogalmaz, de nagyon szeret téged.
És én is.
Gratulálok!
- Gyönyörűek. - Köszönöm!
Az első fellépésemen készültek.
Ezt a ruhát én csináltam.
Tényleg?
Én varrtam. Anyám varrónő volt, ő tanított meg rá.
És ez az ő háza.
- Igen? - Tőle örököltem.
Mindent megtartottunk, még a cipőfűzőket is.
Ez igazán szép.
Régi szép idők.
Nagyon vártam, hogy megismerjelek. Aurora sokat mesél rólad. Állandóan.
Mallorca.
A Tűzmadarat adtuk elő.
Kis, egyszerű produkció volt, nem olyan, mint a tiétek.
- Az iskolának ennyire tellett. - De mindenki olyan boldog.
- Ki nem állhattuk egymást. - Tényleg?
Látod a lányt a jobb oldalon?
Üvegszilánkot tettek a cipőjébe, amikor megkapta Anna Karenyina szerepét.
Ő Laura,
elszakították a ruháját az előadás előtt.
Még egereket is láttam az öltözőben. Döglött egereket.
Ezért hagyta abba?
Csúnyán elestem.
Túlságosan megbíztam valakiben.
Szándékosan tette?
Szép idők voltak.
Na együnk!
Irene, elkapkodod a preparációkat.
Lassíts!
Igyekszem.
Ne igyekezz, csináld!
Nem változtatok a koreográfián miattad. Tudom, képes vagy rá.
Oké.
Az elejétől!
Állj!
Irene, még mindig nem jó.
Ha az előkészítés nem jó, Israel nem tud segíteni.
Rendben.
- Keresnem kell másik Giselle-t? - Nem, csak többet kell próbálnunk.
Arra nincs időnk.
Vagy sikerül most, vagy mást kell keresnem.
Akkor újra!
Ez az. Most tökéletes volt.
Szerepben voltál, összhangban a zenével.
Látod? Képes vagy rá.
Igen, menni fog.
A koreográfiára tekints élet-halál kérdéseként!
Rendben?
Vagy ez, vagy mész vissza a tánckarba.
Megértetted?
Akkor menjen még egyszer!
- Nem értem! - Nincs benne semmi különös.
Ráéreztél, ennyi.
Nem! Akkor sikerült, amikor megláttalak. Onnantól nem féltem.
Mitől féltél?
Hogy csalódnak bennem.
Hogy nem tudom megcsinálni.
Látod?
Ott senki sem bánthat. Az a hely már mindkettőnké.
Úgy gondolod?
Tuti.
Szerintem is tuti.
Száz százalék.
Micsoda?
Hogy imádni fogjátok.
- Mi ez? - Egy fantasztikus darab.
Gyertek el este! Eldobjátok tőle az agyatokat.
- Miért olyan biztos ez? - Mert mindenki imádja.
De mi nem vagyunk hétköznapiak.
Oké, „nem hétköznapi, különleges lányok”,
akkor adok a kedvezményt, mit szóltok?
- Remek. - Benne vagytok a társulatban, ugye?
- Igen. - Jó, akkor megvan az indok is.
Köszi, de lefoglalnak minket a próbák.
Este is próbáltok?
- Nem, de… - Mennyi a kedvezmény?
Tetszik a hozzáállásod.
Egyet fizet, kettőt kap.
Hogy hívnak?
- Aurora. - Aurora.
- Hajnal, mint Csipkerózsika. - És Irene.
Szia, Irene! Az én nevem Jon.
Oké, felírom Csipkerózsikát, és akkor csak egy jegyet kell vennetek.
Őrületes a társulat. Komolyan, nem az a klasszikus cucc.
Ilyet még nem láttatok.
Honnan tudod, mit láttunk már?
Tuti, hogy ilyet még nem.
Jó, akkor…
nyolckor?
Jó, ott leszünk.
Ne késsetek!
- Akkor nyolckor. - Szia, Jon!
Sziasztok!
- Helló! - Helló!
Ezt kapjátok ki! Elképesztő előadás lesz este…
ÚJ GARAJE LUMIÈRE
- Sziasztok! - Helló!
- Név? - Ő a listán van, én fizetek.
Aurora Ruiz.
Bocsi, nem vagy rajta.
És mint Csipkerózsika?
Megvan. Fáradjatok be!
Köszi!
- Meg sem akart ismerni? - Nem, de nem izgat.
Lelépett, amikor anya közölte vele, terhes.
Én sem ismerem az apámat.
Nem?
Anya sosem akar beszélni róla.
Mázlid van, mert tudok egy módszert, ami segít feldolgozni.
Jó, oké…
- Megmondjam, mi a neve? - Aha.
Fogd csak meg!
Mit csinálsz?
A módszer neve:
„le van szarva”.
- Tetszik. - Igen?
- Aha. - Tök hasznos.
Például ha az apád nem jött el a szülinapi bulikra, akkor…
Le van szarva?
Le van szarva.
Ha az apám soha nem segített, akkor…
- Le van szarva! - Le bizony!
- Most te jössz. - Rendben.
Tessék.
Apa sosem látott színpadon táncolni!
- Le van szarva! - Le bizony!
- Le van szarva! - Ez az! Na, tetszik?
Imádom.
Hallottátok?
Hé!
Imádja!
Figyeljetek a kánonra!
Így jobb. A fejmozgás hangsúlyos.
Fel!
Feszesebb legyen a kéz, villik!
Végig lábujjhegyen! Hangsúlyos mozdulatok!
És kiszúr! Erőteljesen! Fel!
És felállunk!
Bourrée egy helyben!
Ne kapkodjatok!
Ne haragudj!
Jól vagy?
Ruth, itt óvatosnak kell lenned.
Myrtha csak akkor járkál a villik körül, amikor táncolnak.
- Jó. - Fontos, hogy ne legyél útban.
- Elnézést, de ő is útban volt. - Ruth!
Ruth, figyelj arra, amit csinálunk, különben nem leszünk készen a premierre.
- Figyelek. - Nem igaz.
Dühös vagy, ami miatt lankad a figyelmed.
Szóval fogd a hisztis haragodat, és dolgozd bele a karakterbe!
Myrtha több hasznát veszi.
Képes vagy rá, vagy sem?
Gyerünk, lányok!
Nézzük az elejétől!
- Az istenit, Normához jöttem! - Nem mehet be oda.
De bemegyek.
Igenis bemegyek!
Óscar, mit keresel itt? Nincs jogod betörni ide.
Még szép, hogy jogom van hozzá!
Három hónapja hívogatlak, hogy visszakapjam a lányom holmijait.
Részeg vagy? Nem hagyom, hogy jelenetet…
Én pedig nem hagyom, hogy ellopd a lányom holmijait.
Ő az én lányom volt.
Az enyém.
Nem a tiéd.
Talán kihívjam a rendőröket?
Uram, jobb lenne…
- Ne nyúljon hozzám! - Rendben.
Nem tudom, ki a fene maga, de maradjon ki belőle!
Kínozni akarsz engem, ahogy vele tetted?
Mit tudsz te róla?
Te vén szipirtyó!
Ez a nő tönkreteszi az életeteket.
Mindegyikőtökét.
Higgyétek csak el!
Folytasd!
Menjünk!
Oké, az elejétől!
Elnézést!
Igen?
Csak el akartam mondani, hogy csodáltam Maríát.
Köszönöm.
Ne haragudj!
Nagyon emlékeztetsz rá.
Kifejezetten.
Várjon!
GISELLE MARÍA POZA FÜZETE
LISSZABON
Nem értem, María mit evett ezen a hülye picsán.
Nem mindig volt ilyen.
Ne védd folyton, Irene! Vagy szerinted véletlenül lökött fel?
LISSZABON
MÁSODIK FELVONÁS
Ez nem a miénk. Vissza kéne adnunk María apjának.
Ha ez Giselle-é, akkor a tiéd, hiszen már te vagy Giselle.
Ne mondd ezt!
Nem az enyém.
Most már igen.
Szerintem María neked szánta, mint kézikönyvet.
SANTA MARÍA-I VÍZTÁROZÓ
A VILLIK ERDEJE
- A villik erdeje. - A villik erdeje.
Már értem, María miért imádta annyira ezt a helyet.
Gyönyörű.
- Ő volt az anyja? - Igen.
Amerikai volt.
Visszament az USA-ba, miután elvált María apjától.
María bálványozta.
Találkoztál vele?
Az túlzás.
Amikor New Yorkban léptünk fel, mindig eljött az előadásokra.
Figyi!
Te szereted a szüleidet?
Nem igazán választás kérdése.
Jó, úgy értem, kedveled őket?
Anyát igen, de…
apával nincs sok közös bennünk.
És te?
Kedveled anyukádat?
Időnként.
De azt nem tudom, ő kedvel-e engem.
Odavan érted.
Azért van oda, ahogy táncolok, és hogy bekerültem a társulatba.
Tudod, mit gondolok?
Le van szarva.
- Le van szarva! - Le van szarva!
Figyelj!
Itt maradhatnánk örökre.
Ez lehetne a menedékünk.
Itt bármik lehetünk.
Itt nem bánthatnak minket.
Tetszik ez a hely.
Ez…
csak a miénk.
Páratlan.
És örök.
Futás!
- Siess légyszi! - Jól van, nyugi!
Csak egy pillanat!
- Irene, légyszi siess! - Rendben.
Jaj, istenem!
- Megvan? - Meg.
- Biztos? - Igen, kész.
Milyen érzés?
Micsoda?
Ez?
Nem, az együttlét.
A szex?
Igen, az.
A szex.
Nem is tudom.
Nekem olyan, mint diszkóban táncolni, de jobban szeretem a színpadot.
Én még sosem…
- Sosem táncoltál diszkóban? - De, veled.
Talán mással is kipróbálhatnád, Csipkerózsika.
Nem adtad meg a számodat?
Megadtam.
De nem hívott.
Te próbáltad?
Nincs itt hideg?
- Mikor találkoztatok utoljára? - Akkor este.
Ma szombat van, ugye?
Igen, miért?
ÚJ GARAJE LUMIÈRE
- Biztos, hogy ez jó ötlet? - Egész biztos.
És ha nemet mond?
Menj már, ne húzd az időt!
Aurora!
A hátizsákod.
Ma este nem otthon alszol.
Holnap tali.
Elnézést, zárunk.
Jon itt van?
Mindjárt jön. Itt megvárhatod.
Segítség!
Ugye nem esett bajod?
Segítség!
Jól vagy?
Segítsenek!
MÁSODIK FELVONÁS
- Szia! Pedro Ángel Sánchez az El Paístól. - Szia!
Kész vagyunk. Mondanál valamit a hangpróbához?
Igen.
A nevem Irene Solís, és ez itt a Nemzeti Klasszikus Balett.
És én vagyok a…
Aurora!
Hogy érzed magadat?
- Jól vagyok. - Igen?
Milyen heted volt?
Sok próbánk volt, de a balett ilyen.
Hogy érted?
Kihívásokkal teli.
Kihívásokkal teli? Vagy túl kemény?
Semmi sem az, amikor az álmunkat éljük.
Álmodtál?
Miről?
Mindenki üvegből volt.
De én jól voltam.
Miért?
Mert senki sem szekált.
Egyedül voltál?
Nem.
Irenével.
Elmondanád röviden, hogy ki Irene?
Irene egy átlagos lány
átlagos családdal és egy nem túl átlagos munkával.
És ennyi.
És Giselle?
Giselle egy olyan nő,
aki beleőrül és belehal abba, hogy egy férfi elárulta.
Úgy érzed, elárult téged?
De hisz alig ismertétek egymást.
Lehet.
Aurora, felfogtad, hogy a neki küldött üzeneteid nincsenek rendjén,
és hogy…
igazságtalanok?
És hogy ezzel csak magadnak ártasz.
Hát, a fájdalom ezzel a munkával jár,
ahogy a különböző érzelmek közvetítése is a színpadon.
Tánc közben konkrét személyre gondolsz, amikor fájdalmat érzel?
Csak arra,
hogy milyen nehéz lehet érezni valaki hiányát.
Nézze!
Nem folytathatjuk a terápiát a lányával. Vagy legalábbis nem kellene.
Miért is?
Csak egy hónapja jár hozzám, de úgy látom, el kéne mennie egy pszichiáterhez.
- Mikor látta utoljára Irenét? - A baleset előtt.
Remek. Maradjon is így!
Minél előbb felejti el, annál előbb jön rendbe.
A hívott szám átmenetelig nem kapcsolható.
Aurora, kérlek, szólj, ha bekapcsoltad a mobilodat!
Hiányzol. Tudnom kell, jól vagy-e.
A társulatnál is alig mondanak valamit.
Az első alkalom felejthetetlen.
Hogy érzed magad?
Voltam már jobban.
Olyan, mintha szédülnék.
Vagy félsz.
- A kettő nem ugyanaz? - Nem.
Nem az.
Gyere el hozzám, és igyunk meg valamit!
- Inkább nem. Holnap is próba. - Nem, most van próbád.
Remek voltál ma.
A párizsi operaházban készült.
Tizenkétszer tapsolták vissza.
Sosem láttam ehhez foghatót.
Köszönöm.
Kérdezhetek valamit?
Szeretnél?
Miért engem választott?
Mert te vagy a legjobb.
Nem én vagyok.
- Ruth a legjobb. - Ő a tökéletes Myrtha.
De te vagy olyan magányos harcos, mint Giselle.
Mint én is.
Hogy van édesanyád?
Nem járt a társulatnál egy ideje.
Jól van. Sok a munkája.
A szüleim engem sem vettek komolyan, Irene.
Soha.
Még akkor sem, amikor már az ország legfontosabb társulatát vezettem.
Ezért kell erősnek lenned.
Norma,
nem tudom, elég erős vagyok-e.
Gyere!
Mutatni akarok valamit.
Mit látsz?
- Nem tudom. Magamat. - És még?
Nem tudom.
Ne fojtsd már el az érzéseidet!
Nekem bármit elmondhatsz. Itt a helyed.
María is küszködött, de végül megcsinálta.
- Nem tudom, képes vagyok-e rá. - Ha nem lennél, mást választottam volna.
Csak maga gondolja így.
Csak az számít, mi ketten mit gondolunk.
És hogy bízz bennem.
Bármi történjék is, vigyázok rád.
Nem én választottalak.
Hanem María.
Mielőtt elment New Yorkba, az utolsó este azt mondta, te tökéletes Giselle lennél.
És igaza volt.
María tökéletes volt. Én nem.
Ha az lett volna, még most is élne.
María halhatatlan lehetett volna. Megvolt benne minden.
Akárcsak Aurorában.
De nem,
inkább eldobtak maguktól mindent.
Nem Aurora hibája volt.
Fura, de…
amikor együtt vagyunk, mintha sérthetetlenek lennénk.
Ne tedd magad felelőssé mások életéért!
Te vagy a társulat vezető táncosa.
Tehát meg kell tanulnod egyedül lenni és boldogulni.
A vezető táncosoknak nincsenek barátaik a színpadon, Irene.
Nem örülök annak, ami vele történt,
de megnyugtat, hogy már nincs a közeledben. Nem volt rád jó hatással.
Olykor a dolgok okkal történnek.
Vedd el!
Ez a tiéd.
Szeretném, ha leírnád Giselle összes gondolatát.
Hogy milyen.
Mit szeret.
Mitől fél.
Mi ad neki erőt felkelni reggel, és mi tartja ébren este.
Mindez segít majd megfeledkezni Irenéről, és hogy Giselle-lé válj.
Amíg nem mászol a fejébe, nem válsz vele eggyé.
Ez az egyetlen feladatod.
- Norma… - Vége a próbának.
Fáj?
Nem.
Kicsit csíp.
Látod? Azért, mert gyógyul.
Az orvosok néha tévednek.
És még nagyon fiatal vagy. Pár hónap múlva minden olyan lesz, mint régen.
És akkor felhívhatom Irenét?
Persze.
De most a mobil csak ártana.
Ezért jobb, ha nálam van.
A terapeuta megkérdezte, mi lenne, ha többé nem tudnék táncolni.
Az egy mihaszna, nem megyünk vissza hozzá, érted?
Folyton pszichiáterhez küldene. A lábad tört el, nem a fejed.
És ha igaza van?
Ha többé nem táncolhatok?
Nem, ilyen nem történhet az én lányommal!
- Anya! - Mi az?
Most már fáj.
Ne haragudj!
Basszus, bocs!
A picsába, nem tudsz kopogni?
- Bocs, azt hittem, bejöhetek. - Hát nem! Felfogtad?
Fel. Ne haragudj!
Csak tudni akartam, hogy állsz.
Jól. Csodásan.
Örülök.
Én is jól állok.
Mivel?
A vizsgával, Irene.
Mikor lesz?
Tegnap volt.
A derék.
- Rendben. Leteheted. - És mennyi?
Amennyi volt.
- Befejeznéd később? - Persze.
Menj! Majd folytatjuk.
Igen?
Kérném Giselle ruháját.
- Melyik felvonás? - Második.
Rendben.
Egy pillanat!
- Felpróbálta már? - Nem.
Majd 20 perc múlva jön.
Vedd szűkebbre!
Még nem fogta fel, mi forog kockán.
Uramisten!
Légy erős!
Nem, de van egy jó bár erre.
- Tényleg? - Aha.
Akkor ott találkozunk.
Szuper, akkor majd ott.
- Szia! Köszi! - Nincs mit. Sziasztok!
Van egy kiállítás a Garaje Lumière-ben…
Mit csinálsz?
Dolgozom.
- Muszáj idejönnöd? - Nem én döntöm el.
Bocs, sok a dolgom.
Király lehet látni magadat.
Feltűnt, nincs rajta a neve.
Hogy van?
- Mit gondolsz? - Fogalmam sincs. Ezért kérdezlek.
Hogy van?
Irene,
sajnálom, de nem az én hibám volt.
Aurora remek csaj, de egy este volt. Egy este és két csók.
Persze.
Ő is „le van szarva”, ugye?
Irene, nem tettem semmit,
és ilyeneket írni nagyon nem fair amiatt, amit csak ő látott bele.
Mert miket írt?
A barátnője vagy, biztos tudod.
Nem mondta el?
- Mikor beszéltetek utoljára? - Mit érdekel?
Engem nem érdekel, de őt annál inkább.
Most mennem kell. Nagy a terület.
Ja, és…
kéz- és lábtörést!
Tessék?
Pilar, Irene vagyok.
Egy perc. Lemegyek.
Szia, Pilar!
Aurora most pihen.
Bemehetnék?
Nem.
Nem jó ötlet.
Miért?
- Te is tudod, mi történt legutóbb. - Csak bocsánatot akarok kérni.
Kérlek!
Aha.
- Irene? - Aurora, menj vissza!
Eljöttél.
Aurora!
Anya, engedd be!
- Nem. - Légyszi!
Nem akarod, hogy újra táncoljak?
Irene segíthet benne.
Ezért jött.
Igaz?
Igen.
Anya, kérlek!
Anyu!
Már nem fáj annyira. Nagyon sokat javult.
Ez micsoda?
Csak egy lábvédő.
Nem túl jó járni benne, de anya szerint, ha felveszem, talán újra táncolhatok.
Hiányoztál.
Te is nekem.
- Miért nem jöttél hamarabb? - Nem tudtam.
Norma csak a darabbal hagy foglalkozni.
Tehát velem sem, igaz?
Nem a te hibád volt.
Magadra hagytalak, és nézd meg, mi történt!
Ezért nem szakadhatunk el többé.
Én is kaptam Normától egy ilyet.
Ez a füzet egyedi.
Mit akar Giselle?
Giselle csak táncolni akart.
Jó, de…
Óvatosan!
Oké.
- Mehet? - Mehet.
El kell jönnöd a premierre.
Nélküled nem fog menni.
Azt várják, hogy felsüljek.
Persze hogy elmegyek.
Esküdj meg!
Esküszöm.
Hiányzik a közös helyünk.
Nekem is.
De légy óvatos!
Vadásznak rád.
- Az anyja bíró, az apja ügyvéd. - Nem fognak…
Biztos tudják. Csak elmondta nekik.
Szia!
Akkora paraszt.
- Meghallotta. - Leszarom.
Láttad az arcát?
Nem, álljunk meg! Álljunk le!
Nem tetszik. Újra!
Nézzük a dőléstől!
Állj!
Nem ugrást akarok, hanem azt látni, hogy repülsz.
Azt kell éreznem, hogy szárnyra kelsz. Ennek belülről kell fakadnia.
Nem csak a lépéseket kell követni! Újra!
Állj! Nem, nem működik.
Elég!
Ez így nem megy.
Tartsunk öt perc szünetet, Norma!
Nem lehet, mert tíz perc múlva jön a sajtós,
és nem mondom azt, hogy el kell tolni a premiert!
Minden rajtad áll!
Tőled függnek a társaid!
Az egész társulat.
Újra!
És ne vágj pofákat!
Vehetnénk az arabeszktől? Mehet?
Bassza meg!
- Jól vagy? - Igen, azt hiszem.
Fel tudsz állni?
Segítek.
Milyennek érzed?
- Jó. - Igen?
Irene!
Ne haragudj! Megcsúsztam.
- Ne merj hozzám nyúlni! - Véletlen volt.
- Tényleg? - Sajnálom! Igen, az volt.
- Ezt akartad, nem igaz? - Tessék?
Mondd ki! Nem erről beszéltetek az öltözőben?
- Fogalmad sincs semmiről. - Ruth!
Megbocsátanál?
Irene, kérlek!
Az ilyesmi előfordul. Szerencsére nincs baj, folytathatjuk.
Folytathatjuk?
- Folytassuk ezek után? - Sajnálom, de muszáj.
Tudod, hogy szorít az idő.
Kedden lesz a főpróba.
- Hát nem látja? - Micsodát?
Irene, nincs mit látni.
- Mondtam, hogy véletlen volt! - Kurvára nem volt az!
Nem vagy százas. Ne merj így beszélni velem, kattant!
- Mit mondtál, seggfej? - Irene!
- Norma, mondja, hogy látta! - Irene, most már elég!
Ki akar csinálni. Maguk is tudják!
Ugyanolyan zakkant vagy, mint a barátnőd.
Irene!
A kurva életbe!
Le a színpadról!
- Norma, árulja el nekik! - Elég!
Norma, mondja el, miért engem választott! Tudniuk kell!
Ha még egy szót szólsz, repülsz a társulatból.
A próbádnak vége.
Távozz!
Igazad volt.
Rólad beszéltünk, de nem arról, amit hiszel.
Megkérem Normát, helyezze át Israelt.
Israel nem csinált semmit. Profi, szándékosan nem ejtene el.
Ott voltál. Te is láttad.
A társában nem bízó táncost láttam.
Akkor benned bízzak, aki szilánkot tett a zuhanyfülkémbe?
Az nem én voltam.
Elmondtam az illetőnek, hogy ez nem vicces, hanem szemétség.
- Nem hiszek neked. - Te senkinek sem hiszel.
Még magadnak sem.
Nem tudtad feldolgozni, hogy Norma engem választott.
Szerintem te nem tudtad.
Így te is úgy végzed, mint María.
Hogy? Holtan?
Ne haragudj!
Tudni akarod, miről beszéltünk?
Hogy nem tetszik, ahogy Norma veled bánik, és hogy tenned kéne valamit.
Csak zavar, hogy nem te kaptad Giselle szerepét.
Ez a bosszúd?
Megszabadulsz a rendezőtől, aki mást választott?
Figyelj, nem kedvellek.
És te sem engem.
És úgy tűnik, soha nem fogunk kijönni egymással, de rossz látni, hogy szenvedsz.
Ki mondta, hogy szenvedek?
- Miért szenvednék? - Amiért María is.
Norma munkamódszere nem egészséges.
Neki csak a színpad a fontos.
De amikor lejövünk onnan, vissza kell térnünk a való világba.
Mondta már, hogy jobb neked egyedül?
María hitt neki, és bezárkózott. Ne hagyd, hogy Norma ugyanezt tegye veled!
Ezt miért mondod el nekem?
Mert Maríának nem mondtam.
Ha megtettem volna, talán még élne.
Nem jön el.
Dehogynem.
Legyünk türelemmel!
Fél órája várunk. Nem jön el.
Ez nem vall a húgodra, valami baj van.
- A baj az, hogy nem érdekli a családja. - Próbáltad hívni?
Nem veszi fel, ki van kapcsolva.
Jó, rendelhetnénk? Nem érek rá egész nap.
Várjunk még egy picit!
Öt percet?
- Rendben. - Rosa, eleget vártunk.
Lidia új állását ünnepeljük. Irenével vagy nélküle.
Úgysem evett volna.
Vagy később kihányja, mint szokta.
Milyen sületlenségeket beszélsz?
Igen, sületlenség. Bocsi, anyu!
Felejtsd el!
Rendelünk? Én tudom, mit kérek.
Jó helyre jöttél.
Nem mindenki érti meg ezt a szakmát.
A sok beleölt órát, hogy milyen kemény a színpadon…
Mi a baj?
Semmi.
Csak hiányzott ez, ennyi.
Kész.
Köszönöm!
- Jobb már? - Igen.
Tudod, hozzánk költözhetnél.
Akkor minden este együtt alhatnánk.
Mit szólna hozzá anyukád?
Rábólintana.
Úgy lesz minden, mint azelőtt.
Basszus, anya!
Hol voltál tegnap?
Remélem, bocsánatot kértél a nővéredtől.
Majd, de tudtátok, hogy próbám van. Nem tetszik, hogy berontasz ide.
Nekem sem, hogy napokig nem hallok felőled.
Mit akarsz tudni?
Azt, hogy mi a helyzet veled.
- Sok a dolgom, anya, nem látod? - Nem, mert alig látlak.
Pedig egyszerű: próbám van ma, holnap, holnapután
és mindennap a premierig. Örülsz?
Abbahagynád, és rám néznél egy pillanatra?
Irene!
Mit szeretnél?
Mi a helyzet a társulatnál?
Minden rendben?
Igen. Minden rendben. Miért?
Nem is tudom.
Már nem beszélgetünk.
De muszáj most?
Nem késhetek el, különben Norma megint leszúr.
Miért?
Keményen bánik veled?
Mint mindig.
Mi ez a sok kérdés?
Felkeresett a társulatod egyik táncosa.
Ruth.
Tessék?
Hogy bánik veled Norma? És meg se próbálj hazudni!
Anya, egy szavát se hidd el annak az álnok kígyónak, jó?
- Csak segíteni akar. - Nekem, anya?
- Ezt tényleg elhiszed? - Mi mást akarna?
Kicseszni velem. Azóta ez a céljuk, amióta megkaptam a főszerepet. Még valami?
Nem, Irene, ez nem igaz. Csak segíteni próbálnak.
Mivel segítenek?
Azzal, hogy feljelentik Normát.
- Milyen alapon? - Amiatt, ahogy bánik veletek.
Irene, hogy bánik veled Norma?
Kérlek szépen!
Mit vársz tőlem?
Mondd meg, és megteszem, hogy végre békén hagyjatok.
Csak mondd el az igazat!
És mi az igazság, anya?
Úgy tűnik, mindegy, mit mondok, csak az lehet igaz, amit másoktól hallasz.
- És most mennem kell. - Hallgass meg!
- Apád nagyon aggódik. És én is. - Tudod, én mi miatt aggódom?
A premier miatt.
És ebben a családban senki
meg nem kérdezte, mit érzek ezzel kapcsolatban. Senki!
Nincs sok időm, de azt mondták, sürgős.
Tudod, mi ez?
Egy füzet, tele a lányom has- és csípőméreteivel.
Napi szinten méri,
mintha az élete múlna rajta.
Mert az élete múlik rajta.
Tehát igaz, amit beszélnek.
Mit beszélnek?
Hogy neked soha semmi nem elég jó.
A lányod az első naptól kezdve tudja, milyen vagyok.
Ahogy az egész társulat is.
Ezért adnak bele mindent, hogy a részesei legyenek. Tudják, hogy ezzel jobbá válnak.
- És mindegy, mivel jár. - Mert mivel jár?
A művészethez megszállottság kell, különben nem az, csak szórakoztatás,
és mi nem azért vagyunk itt. Arra ott van az állatkert a majmokkal.
És most, ha megbocsátasz…
Norma!
Beszélnünk kell.
Most.
Ha nem vagy hajlandó, elintézem, hogy eltávolítsanak.
Tudod, hogy megtehetem.
Miért akarsz eltávolíttatni? Egy füzet miatt?
Nem.
María halála miatt.
Hogy ne történhessen újra ilyen.
Hálás lennék, ha békén hagynál.
Tudod, hogy messzire elér a kezem. Jöhetnél a bíróságra.
Ehhez semmi közöd, a bíróságnak pedig végképp nincs.
Ahogy akarod.
De jó, ha tudod, a bíróság nyolc évre eltilthat a szakmád gyakorlásától.
Nyolc év balett-társulat
és táncosok nélkül.
Nyolc év.
Az hosszú idő, Norma.
A te döntésed.
Rendben.
Ahogy akarod.
Rosa!
Van két percem.
Kérlek, ülj le!
Rövid leszek.
Mi történt María Pozával?
Miért tette?
Látom, nem húzod az időt.
Nem, nem én.
María hajtotta magát.
De nem szenvedett.
Csak ezt az utat ismerte.
Ösztönös és szenvedélyes volt.
A tánc volt a mindene.
Másnak nem jutott hely az életében.
Se barátoknak, se fiúknak,
se a rák miatt haldokló anyjának.
Erről nem tudtam.
Senki sem.
María irtózott attól, hogy mások sajnálják.
Nekem elárulta, mert el kellett engednem, illetve megígérnem, hogy várok rá.
Amúgy nem ment volna a produkciót itt hagyva New Yorkba egy nőt ápolni,
akinek az orvosok szerint már csak napjai voltak hátra.
Négy hónapot töltött ott.
És soha nem jött vissza.
Talán nem akart.
Dehogynem akart.
María másra sem vágyott, mint itt táncolni.
Mindennél jobban akarta.
Éreztél már ilyet, Rosa?
Hogy a munkádat mindennél jobban szereted? Még ha fáj is.
Még ha vérzik is a lábad.
Még ha le is válik a bőröd. Mégis ugyanúgy imádod.
Éreztél valaha így egy tárgyalásod iránt, Rosa?
Nem.
Tárgyalás iránt nem.
De Irene iránt igen.
Nem értheted, mert nincs gyereked.
A táncosaim az én gyerekeim.
Remélem, emiatt nem ítélsz el.
Emiatt nem.
De belehalnék, ha az egyik gyerekem leugrana a tetőről.
Így nyersz a bíróságon? Másokat manipulálva?
Így vezeted ezt a társulatot?
Így irányítottad a lányomat és Maríát?
Igen, még szép! Manipulálom őket!
Ez a munkám!
Szerinted másképp hogy válhat Maríából vagy Irenéből sztár?
Átlagosból egy felejthetetlen táncos!
- Szerinted mi a menete? - Találkozunk a bíróságon.
Citálj oda, ha akarsz, de nem öltem meg senkit!
Amiatt ugrott le, amit tett!
Mit tett?
Mit tett María?
Norma, mit tett María?
Ez a szakma senkihez sem kegyes, Rosa.
Évekig építed a karrieredet, és egy pillanat elég feledésbe merülni.
Négy hónap nagyon sok idő.
Határidőt szabtam meg.
Ha María nem jön vissza időben, más kapja Giselle szerepét.
Jól van.
Ez megijesztette.
Anya?
Anya!
Félt.
Félt, hogy a társulat nélküle folytatja.
Hogy akkor vége a karrierjének.
Hogy az a sokévnyi kemény munka kárba vész.
Az anyja csak szenvedett.
El kellett engednie.
Tehát megölte magát a bűntudata miatt.
Nem.
Hanem mert szörnyetegnek látta magát.
Nem.
Te vagy a szörnyeteg.
Te hajszoltad bele.
Te szabtál határidőt.
Sok család megélhetése függ ettől a társulattól.
Rengetegé.
Nem lehet mindent leállítani. Ez nem játék, Rosa.
És honnan tudjam, hogy mindez igaz? Csak mert te azt mondod?
Ne nekem higgy!
Hanem Maríának.
Norma, remélem, megkapod ezt az üzenetet. Szörnyű dolgot tettem.
Ott álltam és néztem. Láttam a tekintetét, Norma, és…
egyszerűen elengedtem.
Azért, hogy visszamehessek, Norma, hogy…
Azért szereted Irenét, mert a lányod.
Én úgy szerettem Maríát, mint anya a lányát.
Csak vigyázni akarok rá.
Szeretném, ha a tehetségére emlékeznének,
mint a többi táncosom esetében.
Hibáztatni akarsz az áldozatért, ami ezzel a munkával jár?
Csak tessék!
Hívjanak csak zsarnoknak!
Inkább higgyék, hogy María miattam ugrott le, mint hogy a tette miatt.
Ne vedd el tőlem ezt a társulatot!
Csak ennyim van.
Ahogy a lányodnak is.
Aggódom Irene miatt.
Érthető.
Te érte felelsz,
én a társulatért.
És ezt folytatnom kell.
Adj a lányodnak egy estét!
Holnap lesz a premier.
Ma este feledkezz meg mindenről, ami történt!
Most csak a közönség és Giselle számít.
Ne görcsölj!
Remek leszel.
Üdvözöljük! Köszönöm.
- Jó estét! - Köszönöm.
Kimegyek a mosdóba.
- Megy egyedül? - Igen. Ne izgulj!
Elnézést, nem mehet be.
- Társulati tag vagyok. - Tilos bemenni.
Erik!
Aurora!
Hogy vagy?
Jól.
- És a lábad? - Bemehetek?
Szerintem nem jó ötlet.
Erik, szeretném látni Irenét, hogy sok sikert kívánjak neki.
Hidd el, ha bemész, azzal csak ártasz magadnak.
Kérem, hadd menjek be!
Maga dönt.
Hátul van.
- Na nyomás! - Köszönöm!
- Azt hittem, nem jössz el. - Hisz megesküdtem neked.
Kérlek, ne menj el!
Rengetegen eljöttek.
Nyugi! Nagyon keményen dolgozott, ügyes lesz.
Hölgyeim és uraim! Az előadás hamarosan kezdődik.
Hé!
A próbákon miért nem tudtál így táncolni?
- Norma, eresszen el! - Gyere!
Norma, kérem!
Jogom van itt lenni.
Norma, ez fáj! Norma, engedjen el!
Higgadj le!
- Mit keresel itt? - Erik engedett be.
- Csak a társulat tagjai jöhetnek be. - Én is az vagyok.
Aurora, édesanyáddal már megbeszéltem a helyzetedet.
- Milyen helyzetemet? - Később átbeszéljük.
Most ülj vissza a helyedre! Már biztos vár téged.
Nem. Mit mondott az anyámnak?
Az most nem fontos, Aurora.
Vissza kell menned a helyedre, és megnyugodnod.
Nem érti, ugye?
Kötelék alakult ki köztünk. Tánc közben egyek vagyunk. Mellette kell lennem.
Irenét most nem szabad zavarni,
neked pedig segítség kell, különben mindent tönkreteszel.
- Utoljára mondom: menj vissza! - Norma!
Mit művelsz? Öltözz át a következő jelenethez!
Csak hadd maradjon!
Majd ha elmész átöltözni! Tönkre akarod tenni az estéjét?
Az egész premiert a képzelgéseiddel?
Nekünk együtt kell lennünk, hogy amikor majd újra táncolok…
Soha többé nem fogsz táncolni.
Ez nem igaz.
Ugye, Irene?
Nem fogsz soha táncolni. Ha édesanyád nem mondta el, akkor magának sem ismeri be!
Már a baleset napján közölték!
- Norma, kérem, hagyja abba! - Menj átöltözni!
- Át kell öltöznöd a jelenethez. - Hazudik!
Aurora!
Ne haragudj, Irene!
- Tűnj el, te szörnyeteg! - Hagyjon!
Takarodj a színházamból!
- Kifelé! - Gyere!
Ne menj a közelébe!
Hagyja őt békén!
Norma!
Irene, most menned kell.
Mindenki az öltözőben van. Szaladj!
Aurora!
Többé soha senki nem választhat el minket.
Láttátok Normát?
Nem, egy ideje nem.
Én a szabótárban láttam.
Azzal a lánnyal volt.
Elnézést!
Irene?
HA ELMONDHATNÁM, MILYEN ÉRZÉS,
NEM LENNE ÉRTELME ELTÁNCOLNI. (ISADORA DUNCAN)
A feliratot fordította: Varga Balázs