Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
По действителен случай
Уважаеми г-н президент,
седя под масата, в пълен мрак и умирам от страх.
Дори да се престраша да запаля свещ,
пламъчето й ще освети педя място около нея,
но наоколо пак ще е пълен мрак.
Толкова всемогъщ е този наш мрак.
М Р А К
Татко, какво е това?
Не излизай.
Милутин, какво става?
Мамо, какво стана? - Не идвай!
Татко.
Татко!
Донеси ключа.
Чакай.
Ей сега.
Здрасти, Вукица. Милица, какво става?
Иди там.
Върви при Милутин.
Чакай.
Бързо, насам. Да видим какво става.
Качвай се бързо!
Милутин. - Ела тук.
Ела да видиш.
Погледни.
Искате и ние ли така да изпукаме? Мъртво ли е?
Успокой се. - Как да се успокоя?
Какво си зяпнал тук? Там гледай.
Там. Ако си сляп, ще ти покажа.
Ела тук да видиш.
Тук да гледаш, тук! Виждаш ли?
Ето тук, виждаш ли?
Не. - Вгледай се внимателно.
Ето, тук земята е утъпкана.
Това е отпечатъкът на подметка.
Разбираш ли сега? Виждаш ли я? Следа от ботуш.
Цяла нощ не мигнахме. - Ще снимам.
Ще подам рапорт в базата. - Какъв рапорт? Ти не ме ли слушаш?
Става все по-зле.
Искам да говоря с командира ви. - Първо да напиша рапорт.
Ами изчезналият ми син? А зет ми?
Колко рапорта написа?
Кога ще си заминем оттук?
Като се върне татко ти.
Гледате да се измъкнете с рапорт.
А какво да правя с кравата без телето?
Тя храни семейството ми.
Сега млякото й ще спре. Чуваш ли?
Ще уредя крава от комендантството.
Онези отгоре вече я уредиха.
Не ви интересува живи ли сме, не сме ли.
Дреме ви само за рапорта.
Защо не се обадихте?
Телефонът не работи. Няма батерия, няма ток.
Чао, Лука. - Синьорина.
Снощи нямаше изобщо.
Ще заредя телефона в лагера.
Ще ида да го донеса.
Искам да ни осигурите нощна охрана.
Да видите как се живее в тъмница.
Няма да мръдна оттук, докато не намерите сина ми и мъжа й.
Донесете ми тел, да оправя оградата.
Благодаря. - Моля.
Маурицио.
Защо не взехте Анджелия? - От базата казаха, че не трябва.
Какво? - Да вземаме.
Ти стой тук.
Лука!
Малко музика?
Къде е Анджелия? - Не я взеха.
Снощи едно от прасетата ни изчезна.
Дай ми свирката си.
Добро утро, Живан. - Добро утро.
Добро утро.
Добро утро, Живан. - Добро утро.
Добро утро, дечица Здравей, миличка.
Живан приготви свещи, да си вземете.
Приберете ги още сега.
Деца, днес имаме да свършим нещо по-специално.
И е важно да го свършим по най-добрия възможен начин.
Ще пишем съчинение на тема "Животът ми в Косово".
Ще го адресирате до президента, затова внимавайте много с правописа.
Най-хубавото съчинение ще бъде прочетено в ООН.
Няма да се излагаме!
Не забравяйте да сложите датата.
Опишете чувствата си,
как живеете, какво бихте искали да постигнете.
Милица, имаш доста за разказване -
как и защо си напуснала селото си.
Мисля, че е важно да се знае.
Това е възможност гласът ни да бъде чут.
Рядко можем да споделим какъв е животът ни тук.
Вчера Анджелия си замина, заедно със семейството си.
Както заминаха и много други преди тях.
Може би по този начин ще помогнем хората повече да не се изселват,
а онези, които вече заминаха, един ден да се върнат.
Аз съм на 11 години.
Живея в Косово.
Но не в къщата, в която съм родена.
Нашата е в друго село, зидана е с тухли.
В нея имахме вода, баня.
Родната ми къща беше изгорена
и с тате и мама се преместихме тук, при дядо.
От Великден насам спират тока всеки ден.
Вече не можем да си заредим телефоните.
Нощем вече почти не спим.
Хората са много изплашени.
Властите, които отговарят за нас,
казват да не се притесняваме, те ни пазели.
Раздадоха ни свирки - да ги надуваме, ако сме в опасност.
Най-добрият ми приятел Милан ги преработи
и сега звукът им наподобява кос.
В горите ни има много косове.
И така си разменяме съобщения, а хората си мислят, че пеят птици.
Но каква полза от свирка?
Не може да спре страха.
Никой не може.
След случките през март тази година в училище останахме само шестима.
Всички други заминаха.
В ход е процедура. Другите поемат нататък.
Назначението ми на командир тук приключи.
Спаси ни, Господи, помилуй децата, които още са тук с нас:
Милица, Наталия, Ружица, Радован, Смиляна, Милош.
Както и живите ни родители
Марта, Елица, Вукица, Милутин, Лазар, Илия, Игор.
А и мъртвите и изчезналите.
И дари с покой душите на Твоите верни слуги.
Прости им греховете - волни или неволни.
И подари им царството небесно.
Нашите решиха да заминем.
Мама вече не издържа тук.
И мама така, но трябва да чакаме татко.
Къде ще отидете? - Някъде в Сърбия.
А ние няма къде да идем.
След къщата на Смиляна веднага идва нашата.
Наталия, вие сте най-близо до църквата. Кажи им, Милош!
Ние с мама оставаме.
Ако всички останем, трябва да се погрижат за нас.
Трябва да сме сплотени.
Добър ден.
Какво е станало, че идваш, Благой?
Недей така, идвам да помогна.
Как би могъл да помогнеш?
Разбрах какво е станало. Донесох ти тел за оградата.
Покани ни вътре, да поговорим.
Трябва да останеш.
Да не мислиш, че като дадеш 5 м тел, и хората ще останат?
Нужен си ни тук. В никакъв случай не бива да заминаваш.
Ела ти да живееш тук. - Ще сме заедно, ще оправим нещата.
Ето.
Зареден е. - Благодаря.
Заповядайте.
Мога ли?
Може ли едно кафе? - Разбира се, заповядайте.
Милутин, още издирваме твоите хора.
Спокойно, ще изясним случая ти.
КФОР не може да се намеси.
Трябва да е минала година от изчезването,
за да ги обявят за мъртви.
Скоро ще стане година. - Вярно ли стана? Господи.
Виж.
Виж. Това е от общината.
Раздават на всички наши, като първа помощ.
А това е от мен, за дъщеря ти.
Чакай.
Имаш ли нужда от нещо друго?
Убиха ми теле! - Ще ти купим крава.
Кой, ти ли? - Държавата ще го купи.
И до тоалетната не смеем да идем, че ще ни изтрепят.
Не е точно така.
Италианците са тук да ни пазят.
Не дрънкай глупости.
Подпалили са къщата на дъщерята.
Пазят ни, друг път.
Чудесно.
Благодаря.
Вукица.
Батерия. Радио. - Благодаря.
Искаш ли?
Колко е часът?
Шест часът и девет минути.
Шест и девет.
Сръбско-италиански речник
Ще й кажеш ли най-накрая?
Не мога, кажи й ти. - Аз ли?
Тя очаква да го чуе от теб, не от мен.
Благодаря.
Много е горещо.
Хубаво кафе. От това, което купих ли е?
Чудесно е.
Днес има ток.
Милутин, какво става сега?
Какво, уплашихте ли се? Имаше ли човек навън?
А ние сме така постоянно. Замерят ни с камъни, дори като сте тук.
Заради този камък нощес ще останеш при нас.
Ако ни пазят, както твърдиш, кажи им да нощуват тук.
Не говоря италиански. - Птица е пуснала камъка.
Как може птица да носи такъв камък?
Така. Ще напиша рапорт.
Екземпляр за теб.
И за мен.
Ето, виждаш ли, има рапорт. Всичко ще е наред.
Не се притеснявай, всичко е под контрол.
Кажи й сега, няма кога друг път.
Къде тръгнахте? - Стъмва се вече.
Щом се стъмни, бягате, а?
Милутин...
Какво има?
Довиждане.
Почакай, спри. Чувате ли ме?
Къде тръгнахте? Как ще ми помогне рапортът ви?
Идвате, обърквате нещата и си плюете на петите.
А ние какво? Къде да се денем? Какво да правя с две жени?
Няма къде да избягаме.
Благой, чуваш ли ме?
Ще говоря с командира им да изпрати човек да ви пази.
Довиждане. Всичко ще се нареди.
Кажи му, че повече не може да разчита на нас. Бъди честен.
Можем да ви откараме до църквата. - Какво?
Ако пак спре токът, обади се в лагера, сега имаш телефон.
Няма да се върнем. - Какво?
Пази се, приятелю.
Ще се видим ли утре?
Сутринта не взехме Анджелия.
Заминали са.
Ще замине и Смиляна с техните. Всички ще се изселят.
Дори майката на Милош.
А Милош?
Обеща да остане.
Ето, видя ли!
Мамо, ако Милош замине, ще заминем ли и ние?
Нали ти е обещал, че ще остане?
Но ако бъде принуден?
Ние няма къде да отидем.
От нас нищо не зависи.
Хайде, побързай.
Татко! Хайде, бутай.
Дядо?
Още колко ще чакаме да се върнат татко и вуйчо?
Ето така.
Внимавай с Бого.
Така.
Мамо, ела!
Искаш ли друг?
Какво става?
Италианците ли?
Не, не са те.
Мамо! - Ти стой тук.
Помогни ми. - Не излизай.
Бутай. Хайде де!
Какво иска този?
Мисля, че иска да излезем.
По дяволите.
Идваме за момичето.
Милика.
Къде са италианците?
Дойдохме за момиченцето.
Да го закараме на училище.
Дошли са да ме вземат.
Къде са Маурицио и Лука?
Аз съм Джим.
Брандън.
Ние ще ви пазим.
Какво казва? - Те са новият конвой.
Къде са италианците?
Италианците? Заминаха.
Няма да идват повече.
Как така ги няма?
А къде са рапортите за изчезналите? Кой ще се погрижи за случая?
Изобщо не разбирам какво говори.
Преведи им. - Не мога.
Никъде няма да ходите, докато не разрешим въпроса.
Няма да ме разигравате повече.
Само ви сменят, а резултат - никакъв.
Стой тук и ме гледай как влизам.
Тук не може - заковах вратата. Ще чакаш тук.
За да вляза в кошарата, трябва да мина през вкъщи.
За бога, какви ги върши този човек?
Нямам понятие.
Убиха ми едно теле. Ще ги пазя с цената на живота си.
Разбирам недоволството ми. - Изчезнаха синът ми и зет ми!
А сега пращат вас и всичко започва отначало.
Отлично знам защо са ви изпратили.
Работата ви е да потулите всичко, да не се чуе повече за тях.
Но това ще стане само през трупа ми.
Чувате ли ме? Само си придавате важности пред нас.
Татко, кокошарникът е празен.
Кокошките ги няма.
Затова ли дойдохте? Да ни пропъдите.
За всичко сте виновни вие. Това е ваше дело, измет такава!
Виновни сте за всичко, което ни сполетя.
Вие ни бомбардирахте. - Елате.
Оставяте ни да пукнем като псета.
Моля ви, недейте. Ние ще огледаме, но вие елате насам.
Тези хора са луди. Да проверим и да се махаме.
Явно диви животни са изяли кокошките им.
Минали са оттук.
Дали са били вълци?
Има ли вълци наоколо?
Сигурно.
Записахме всичко, ще ви изпратим рапорта.
Вземете. Батерията. Празна.
Не, съжалявам, но не е разрешено.
Съжалявам, такива са правилата. Нищо лично.
Пазете се. Има диви животни, опасни са.
Добре. Имаш ли свирка?
Свирката?
Ще надуваш свирката, ако телефонът не работи или се случиш нещо.
Нали разбираш?
Да тръгваме.
Защо седиш тук?
Кажи какво да правим.
Просто си играят с нас.
Това какво да го правим?
Ние ли да го ядем?
Татко, не мога повече.
Повече няма да стоя тук. Нито аз, нито детето ми. А и ти.
Махаме се всички!
Какво зяпна там?
Наоколо се огледай, виж как живеем!
Не ме ли чуваш?
Татко!
Моля те, татко, послушай ме.
Хей, спри!
Тук няма да спираме. - Да вземем Милош!
Облегни се назад. Не можем да спираме.
Милош! - Милика!
Милош!
Да тръгваме, Милика.
Милош, покажи се! Излез, закъсняваме за училище!
Милош!
Там няма никой.
Заминали са, миличка. Домът е празен.
Заминали са. Там няма никого.
Да се качваме в колата.
Трябва да те закараме при другите.
Вчера Наталия, Смиляна и Милош трябваше да заминат.
Родителите им не приеха смяната на италианците.
Но докато тук има и едно дете, училището няма да затвори.
Имате ли къде да отидете?
Ние не.
Баба каза да попитам може ли да останем в църквата.
Ще помагаме с каквото трябва.
Да, ще имаме нужда.
А вие, Милица? Обади се майка ти.
И двете бихме заминали.
Но чакаме да се върнат татко и вуйчо.
Ами татко?
Той ще ни намери.
А какво ще правим кравата? Не може да я оставим сама.
Войниците ще я пазят.
По-добре ще е тук, отколкото в обора.
А Бого?
Тръгва заедно с нас.
Виж, миличка Това е много важно.
Помогни ми да убедя дядо ти да заминем всички.
Трябва да му го кажеш.
Искаш да заминем, защото Маурицио вече го няма.
Да не съм чула повече това!
Татко.
Престани.
Хайде, спри вече.
Милутин?
Благодаря, че дойде.
Не иска да замине? - Не иска.
Седни.
Какво има, Милан?
Повече не мога да ви задържам.
Не ни задържаш ти.
Американците поеха командването. И не временно.
Почти всички наши заминаха, освен вие и Елица Росич с внуците.
Ще дойдат при мен в църквата.
Милица каза, че имате къде да се настаните.
Деца! Приказват напред-назад.
Нямаме резервна къща.
Дойдох, за да помогна.
Моля те, послушай го.
Тук си повече от година. Как помогна?
Направи ли нещо, за да разбера какво се случва с моите хора?
Знаеш, че това няма кой да ти каже. - Не знам!
Трябваше аз да ида на нивата.
Но Йован не ми даде. "Тате, аз и Стеван ще отидем"
Татко, моля те, недей.
Недей.
Няма да замина, докато те не си дойдат.
Ясно ли ви е на всички?
Милутин, ние се жертваме за живите.
Ние сме живи, татко.
Това виждаш ли го?
Откакто остана без телето, Руйна дава толкова.
Взеха ми всичкия добитък, изгориха градината с някаква отрова.
Точно затова трябва да се махнем.
Повече не можем да живеем така!
Тук вече не можем да живеем.
Извинявай, че ви поставям пред свършен факт.
Правя го от добри намерения.
Прости ми.
Татко, моля те, опомни се.
Почакай.
Остави на мен.
Оставиха ни на произвола на съдбата.
Всички нас.
Съберете си багажа и се изнесете.
Да вървим.
Вървете, чакат ви.
Скоро ще се стъмни.
Краят на седмицата идва, няма да има части до понеделник.
Хайде, татко. - Елате с мен до църквата.
Да вървим.
Вие вървете където искате.
Попитай внучка си какво иска тя.
Погледни я и я попитай. Поне веднъж питай и нея.
Ела, Милица.
Кажи на дядо си какво искаш.
Искам да заминем заедно.
Милутин, нямаме време.
Ще се видим в понеделник.
Милица, тръгваме.
Тръгвай!
Да вървим.
Хайде.
Да вървим.
Милица!
Хайде, тръгвай вече.
Тогава заминавам сама!
Чувате ли? Тръгвам!
Милица, тръгвам вече. Заминавам!
Тръгвам!
Това ли искаше?
Да останем тук? Само за себе си ли мислиш?
Нали тръгна? Защо се върна?
Всички ли искаш да измрем?
Роден съм тук, тук ще умра.
Но аз и Милица не сме. Това не е нашият роден дом!
У вас ли ще се върнеш?
Разбери, че Йован и Стеван вече не са сред живите.
Никога няма да се върнат.
Спри телефона да не хабиш батерията.
Запалих последната свещ.
Чувствам се като нейното пламъче -
потреперващ при най-лекия полъх,
готов да угасне на мига.
Мама може да се разсърди, че я запалих по-рано,
че не пестя светлината.
Но бързам да завърша писмото.
Учителката каза, че ще говорите за Косово и Метохия
пред хората, от които зависи съдбата ни.
Затова ви пиша всичко това, господин президент.
Сега имам само едно желание -
пак да имам татко.
Моля ви да прочетете писмото ми и да ми помогнете да го намеря.
Един ден отиде на нивата с вуйчо Стеван и оттогава го няма.
Татко се казва Йован.
Чух, че някакви хора го били видели в едно село.
Пиша това писмо на вас,
но всъщност го пиша на него.
Надявам се да го чуе по телевизията.
И да знае, че още го чакам да си дойде.
Вукица, сложи ми едно кафе.
Мамо, пишка ми се.
Пишкай тук.
Не мога така.
Трябва.
Не я карай.
Няма нужда да го прави там.
Змия! Бързо, ела тук.
Бого! - Дай кибрит.
Бого!
Бързо обратно, бягайте!
Вукица, светни ми!
Бого!
Дръж пушката!
Бягайте. Скрийте се с детето.
Навън има някой.
В двора са.
Ела, миличка.
Вукица, ела тук да ми помогнеш.
Побързай! Детето да се скрие под масата.
Бързо!
Дърпай тук. Дърпай!
Давай, силно!
Чакай малко. - Внимавай.
Пред вкъщи са. Слизайте бързо в ямата!
Бързо. - Не мога, страх ме е!
Милица, слушай майка си!
Ето, миличка.
Слизайте веднага!
Бързо. Хайде.
Татко, моля те, не излизай.
Дядо, не отивай! Мамо, недей. Не излизайте.
Мамо, моля те! - Остани тук, веднага се връщам.
Татко, няма да излизаш. Не! - Пусни ме.
Казах ти, пусни ме.
Ти се връщай долу.
Пусни ме.
Татко, недей!
Не, татко.
Моля те, недей.
Казах ти да ме пуснеш. Върви долу!
Моля те, не излизай! Моля те, татко.
Махайте се, проклетници, ще ви избия.
Татко, върни се. - Не приближавай, ще стрелям!
Излизам! - Татко, недей.
Бого!
Махайте се от моя двор! - Върни се!
Бого, чуваш ли?
Стани, Бого!
Татко!
Моля те, не отивай нататък!
Татко!
Върни се!
Не отивай там!
Ще ви избия до крак!
Не отивай нататък, татко!
Татко, няма никого.
Тук са. Никога няма да ни изгоните!
Мамо, Бого е умрял.
Връщай се вътре. Прибирай се веднага!
На ви, измет долна!
Моля те, татко.
Заради нас те моля. - Нищо не ми остана вече.
Дядо, моля те, не отивай.
Татко.
Мен ли искате? Ето ме.
Ще ви избия.
Татко!
Мамо!
Мен ли искате?
Ето ме.
Излезте да ви видя, сатанински изчадия.
Отнехте ми сина.
Вземете сега и мен.
Проклети да сте. С голи ръце ще ви довърша.
Да не мислите, че ме е страх?
Ето ме, идвам. Не ме е страх от вас.
Хайде, мамо.
Бързо, мамо, моля те.
Вземи.
Помогни ми.
Дай ракията.
Полей.
Милица, върни се!
Бързо долу!
Мамо! Събуди се, мамо!
Хайде, скачай тук!
Бързо скачай!
Чакай. - Махни това.
Не мога! - Давай, бутай.
Последния път, когато те видях,
още бях малка, стрясках се от сенките в мрака.
Пораснах и вече знам,
че ако се вгледам достатъчно дълго в мрака,
тъмната сянка ще изчезне.
Ще те чакам всеки ден,
докато се появиш на прага да ме прегърнеш
и да ме целуваш много, татко.
Затова сега от нищо не се боя.
Твоя Милица.
Дишай, дишай! Вукица, дишай!
Обърни я настрани.
Дай вода.
Напръскайте лицето.
Милица!
Диша!
През март 2004 г. при погрома над сръбското население,
станал въпреки присъствието на мироопазващите сили,
албански екстремисти прогонват над 4000 етнически сърби
от Косово и Метохия.
Над 600 къщи са разрушени.
Изгорени са 35 православни църкви.
Загиват 19 души.
Няколко стотин се водят изчезнали.
Превод АЛБЕНА ХРИСТОФОРОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО