Downloaded from YTS.MX
EN KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ja.
Schysst.
Tack, Minneapolis.
Sätt er.
Kul att se er.
Tack, första raden.
Fint att ni betalar halva priset. Tack för det.
Nån försökte krama mig idag.
Jag låter stroppig nu, men…
En rar äldre dam såg mig. Vi stirrade på varann. Hon sa: "Åh, nej.
Vänta lite.
Är du…nån?"
Jag sa: "Ja."
Hon sa: "Får jag en kram."
"Åh, nej." Jag har inget emot kramar.
Men jag är rädd.
Ni vet?
Vem kramas numera?
Jag försöker hälsa med knytnäven.
"Nej, kom. Jag gillar att kramas."
Hon bredde ut armarna och gick till anfall, och jag gav upp.
"Kom igen då. Låt oss båda dö."
För jag har ingen koll.
Men så paranoid är jag.
Och "Jag gillar att kramas" funkar faktiskt inte längre.
"Jag gillar kramar." Punkt. Inga frågor?
Ingen borde köpa det längre.
Det fungerar definitivt inte för män.
Min morbror är sån. "Kom.
Jag är en rumpkramare. Kom.
Kom igen. Härligt.
Jo, det är okej.
Jag bara gillar rumpor.
Var inte neurotisk.
Rumpor är min melodi."
Jo, det har framgått.
"Jag är gammaldags. Det är en del av min charm.
Jag snuddar kameltår. Sån är jag.
Lite med knogarna. Jag känner det inte.
Inga nervändar. Du kan inte bli arg.
Fråga min familj. Jag har alltid varit sån.
Jag kommer åt karamellen ibland, ingen bryr sig.
Jag är som jag är. Seså, inga fåniga PK-fasoner nu.
Men allt sånt är borta nu.
Men jag är från Kalifornien och som ni kanske vet
är vi inne på tredje året av två veckors karantän och det går dåligt.
Det är svårt för efter ett halvår ungefär började jag undra:
"Är de två veckorna slut snart? Jag sitter fortfarande hemma."
Vår guvernör höll en presskonferens för att meddela att saker skulle öppnas.
Restauranger är det viktiga för mig.
"Bra. Öppna restaurangerna."
Han var i tv. Bortkastad tid, för han sa:
"Vi startar med Nivå Lila på måndag."
"Schysst! Ingen aning om vad det är."
"På måndag öppnar vi stenbrott."
"Pilbåge-verkstäder."
Vad sa han?
Sa han pilbågar?
"Decoupagecentraler.
Larvreservat."
Vad fan är detta? Vad händer?
Nåt om restauranger? Nej, det är Nivå Tangerin.
Vet du inte det? Det är om ett och ett halvt år.
Så trist.
Några månader efter det började det viskas om ett vaccin.
Pfizer. Jag vet inte hur det uttalas.
Sen efter ett år eller så kom det helt plötsligt
tre vaccin på samma dag. Lite misstänkt. Men strunt samma.
Stick mig. Jag vill gå ut och äta.
Men ni fattar jag vad menar. Lite skumt var det. Samma vecka.
Men jag är med. Strunt samma.
Vi kör… Det var som en hästkapplöpning.
Här kommer Pfizer. Pfizer ser ut att bli först.
Moderna kommer runt hörnet, Moderna…
Vem är det här? AstraZeneca!
Leder med en hårsmån.
Men Pfizer vinner och sen kommer Pfizer och meddelar det.
De är så stolta. "Vi är Pfizer.
Vi har 90 % effektivitet."
"Vad sa du för nåt?"
Jag svär, jag trodde att han försökte säga effekt.
Jag gick i statlig skola och vet inget.
"Idioten sa fel tre gånger och ingen märkte nåt."
Vi är 90 %-effektivitet-Pfizer och måste förvaras
i 45 000 minusgrader.
"Det är okej" tänkte jag.
Sånt får man räkna med. Hur kallt är mitt kylskåp?
Men jag tar det.
Nästa dag…
"Vi är Moderna.
Vi har 95 % effektivitet… Vi kan förvaras i rumstemperatur."
Jag lyssnar.
Nästa dag… "Vi är AstraZeneca.
Vi är 96 %.
Och vi är en badbomb." Åh fan!
Jag är med.
Det låter så enkelt.
Färdigt!
Sen kom dr Surgubbe. Jobbig typ!
Inte illa ment, men vilken glädjedödare.
Bombarderar mig med dåliga nyheter.
Inte alls skonsam. Samma sak varje gång.
"Vad tror du?" "Det blir värre. Jag har ingen information men jag gissar."
"Det kommer bli värre och värre."
Oavsett vad. "Men vad fan.
Finns det nåt hopp? Ett andra utlåtande?"
"Nej, jag är experten och det är illa."
Dödsfalls-räknaren visas i hörnet, vilket är skrämmande.
Jag brukade hålla för det.
Som ett insamlingsprogram med Jerry Lewis.
"Åh, vi har en miljon!"
Det var jobbigt.
Surgubben… Han fortsatte:
"Det kommer komma en femte våg."
Det gjorde det och han var supernöjd.
För att han hade haft rätt.
"Fan!" tänkte jag. Han bara: "Tillbaka i tv-rutan! Smink! Ringlampa."
"Det blir hemskt. Femte vågen.
"Det blir värre än Rocky V." Nej.
Det blir inte värre än Rocky V… Fast du låter som tränaren i Rocky V.
"Här kommer en rejäl smäll, grabben, den här överlever du inte."
Tre personer känner till Rocky.
Faktiskt…
När jag flyttade till Los Angeles hörde jag ett rykte om Stallone.
Förra året blev han anklagad
för nåt MeToo-relaterat, om det nu var sant.
När jag flyttade till stan hörde jag ett rykte.
"Hans snopp fungerar inte."
Snoppen fungerar inte. Ni hörde. Och jag blev väldigt nyfiken.
"Hur kommer det sig?" "Han tog steroider inför Rambo 3."
Jag ska inte säga vad som händer då, men…
Jag antar…
Sen berättade de en fånig sak.
"Han måste ha en pump som på en parfymflaska på höften."
"Fungerar det? Det tror jag inte. Isåfall skulle jag ha en.
Vem skulle inte det? Ge mig tre, två i reserv.
Varför inte? Hur bra vore inte det?"
Jag tänker mig honom med en tjej i lyxvillan.
Han säger: "Efter denna drink, kanske vi går till sovrummet."
Vadå?
Hon säger: "Jag tar nog en drink till efter den här."
"Inga problem."
Fan.
Det skämtet bygger till stor del på ljudeffekten.
Det här redigerar vi bort.
Imorgon har jag träningsvärk.
Jag tog med en stor jacka till Minnesota.
Ja!
De ljög inte… Det var ett minus framför siffran.
"Omöjligt," tänkte jag.
Jag var i en tjusig affär i LA och bad om en vinterjacka.
"Den här är bra. En täckjacka med ytterskikt av läder."
"Åh!" sa jag. "Många rappare köper den," sa de.
"Såld" sa jag.
Om rappare tycker att nåt är coolt så köper jag det genast.
Jag sa: "Jag ser fram emot att åka skidor i den här." Och han…
"Jag skulle inte göra det."
"Skulle du inte ta ut din vinterjacka i snöväder?"
"Skulle du ta ut den i regn?" "Nej."
"Jag skulle inte ta ut den i snö,
regn, snöblandat regn, hagel, snöbyar, duggregn,
vindbyar, blåst,
gryning, solförmörkelse…
Skymning…"
"Den är mer för inomhus…" "Jaja. Som vardagsrummet."
Han säger: "Köket… Ja.
Det är mer en Instagram-jacka. Man tar av den.
Tar ett foto. Hänger in den igen."
"Vad kostar den? 90 papp?" Jag köpte den. Jag ville inte verka dum.
Jag var med i The Bachelor i år.
Bach
in Paradise.
Det är lite… Ni vet vad det är, va?
Det var kul när jag kom dit
för jag flög till Mexiko och de sa: "Du ska bo på ett fyrstjärnigt hotell."
Jag visste inte att det var fyra av 1 000. Det var en sophög.
Det var faktiskt ett hus.
Men trappan var på utsidan vilket var skumt.
Det var fullt av krabbor.
Det var en miljon krabbor utanför och 10 000 inomhus.
Krabbor är lite äckliga, och det var för många.
Jag kände mig lite svag och skraj.
Jag sa: "Det är för många krabbor." "Det är krabbsäsong."
"Men kan de hålla sig utomhus?" "Men de är galna."
"Det är inga svar. Fattar du vad jag vill göra?
Jag vill inte ha dem här, jag är rädd för krabbor,
de är äckliga och går i sidled och det är så konstigt.
Vadå?
Och man tittar på dem och de…
De ställer sig upp och…
Hacka!
De vill bara döda. De är inte rädda för en.
De är bara spindlar med bra PR.
Jag fattar inte att folk gillar krabbor. De knackar på fönster. De är läskiga."
"Jaså." "Jag vill ha färre än hundra inomhus.
Mitt rum är en trappa upp, men de finns till och med där.
Minst sju stycken, och nu ska jag gå och lägga mig."
"De kan inte ta sig upp i sängen."
"De tog sig uppför en 20 meter hög vägg.
De klarar nog min ortopediska madrass."
Ljuset är ju tänt.
Så jag sover så här…
Och de går så här…
Jag öppnar ögonen och de…
Och jag…
Det är Squid Game. Rött ljus, grönt ljus. Usch.
Hur såg de det först?
"Hur kommer de in i mitt rum?"
Det är så här mycket plats under dörren. De behöver inte ens platta till sig.
De kommer in. Ingen bryr sig.
Jag försöker förklara att jag ogillar när de faller ner på mig från taket.
"Åh, du vet," säger han. Jag tittar mot trappan
och ser en svans försvinna dit upp.
"Såg du den där svansen?" "Åh…" säger han.
"Det kan vara en jaguar."
"Ursäkta? Jag hörde inte."
"Jaguar" säger han.
Jag säger:
"Säger du möjligtvis 'jaguar'?" "Ja."
Och du låter inte glad.
Han borde säga: "Jajamän! En jaguar! Du kan dö!" men han säger: "Ja."
Sen kommer den goda nyheten. "Men du vet, inte så många."
Okej… Jag har hört att en kan ställa till det, men visst.
Svansen kommer nerför trappan igen.
"Åh, det var bara en lemur."
"Tack och lov, det måste ju vara bättre," säger jag.
"Lemur." Krabborna försöker ta sig in.
De telegraferar till sina vänner:
"Döda vid midnatt" och alla samlas
och sen kommer en lemur. "Gulligt" säger jag.
"Ja." Han tar upp tre krabbor och…
Fy fan!
"Din tur. Du bor där uppe." "Vad vet du?"
"Jag ska gå nu" säger killen.
Är det lemursäsong nu?
Jag går till Bachelor in Paradise,
som är en Toyota-orgie. Ni vet det. Ni nickar.
Jag menar, gode Gud. Äsch.
Men nu ska jag berätta om min rara mor.
Mamma. Jag åkte hem till jul. Hon är så rar.
Hon la upp våra middagar på Facebook. Utan att fråga.
Hon fick fem gillningar. Hon var helnöjd.
Hon har en söt hund som heter Scooby.
Hon har en hund som heter Scooby som är en söt tax,
väldigt smal med ett öra upp och…
Men nu är han fet. Förut såg han ut som en ung Brando.
Så här.
Men nu ser han ut som Brando i Gudfadern 10…
Han är så tjock, så han skäller liksom halvkvävt.
Förr lät det så här, nu låter det så här.
"Skäller du eller hostar du?"
Hon har skuldkänslor när hon går ut och han äter oavbrutet.
Hon har en grej som skjuter ut hundmat från väggen.
När hon är ute och handlar.
Han bara: "Va?"300
Örat…
"Spökar det här?"
"Jag oroar mig för paranormal aktivitet senare. Jag ska äta nu."
Han ålar sig fram som en rekryt på träningsläger.
Han kommer fram och tänker:
"Vad gör jag med mitt liv? Jag äter oavbrutet.
Jag bara okynnesäter och blir allt fetare.
Jag ska äta den.
Jag tänker högt, men…"
Tillbaka till soffan.
När jag kommer dit säger jag "Scooby!"
Och Scooby bara:
"Kom hit." "Fan heller! Scooby, spring till dörren."
"Jag är din kompis" men han bara: "Kom och sitt hos Scoob!"
"Kom och sitt hos Scooby ett tag."
Stick och brinn.
Jag borde inte säga så till en hund, men ni vet.
Scooby… Jag ska inte prata om det.
Jag kan tala om att jag har ont i nacken. Jag fick massage.
Jag försöker få professionell massage på ett fint hotell.
Jag ringer. Hoppas det inte verkar skumt att jag ber om en tjej.
Med en tjej känner jag mig tuffare.
"Inga problem" säger de. Men så blir klockan fem. Och jag…
Så hör jag.
Gode Gud. Jag går dit.
Jag tittar.
En jättelik Dolph Lundgren är där ute och jag tänker: "Nej."
Jag säger: "Ursäkta, letar du efter steroidmaskinen?"
"Jag är massösen." "Nej, inte för mig. Jag bad om en tjej."
"Inga tjejer kvar. Bara jag. Men jag är en nallebjörn."
"Jag gillar det inte. Jag vill inte."
"Seså, jag ser stor och stark ut men jag är snäll och du måste ändå betala."
"Okej då." Han kommer in.
Snålheten tog överhanden.
Så jag säger: "Vi provar."
Han lyfter upp mig som en trasdocka.
"Jag kan själv kliva upp på britsen."
Jag verkar som en mes.
Jag…
Som om jag knappt kan komma upp på britsen.
"Jag visste inte att den var så hög."
Och så…
…la jag ansiktet i cirkeln.
"Säg till om du har några instruktioner för jag är…"
"Nallebjörn, jaja. Sätt igång." Jag klagar aldrig på massage.
Han gör så här.
Mitt ansikte…
Det knakar i min nacke.
"Lite lättare, tack." Han bara:
Man hyssjar inte åt kunder!
Och han…
Jag bara…
Han fortsätter.
Jag lider kval i en timme.
Allt gör ont. Inget är kul.
Mitt i vågade jag föreslå: "Du kanske inte behöver ta i så mycket."
Jag håller tyst.
Jag ligger där, sen går jag upp och dricksar. Som ett psykfall.
Jag gav dricks. Det var det som var det värsta.
Jag bad om ursäkt.
"Ursäkta, det var inte meningen. Det känns konstigt.
Du är kille och jag gillar inte att känna håriga armar mot ryggen,
eller en erektion mot revbenen. Jag är gammaldags."
En kompis rekommenderar en marijuanabutik på gatan som kallas Yucca.
Det är den sunkigaste, värsta gatan i Hollywood.
Alla blir mördade där hela tiden.
Jag går aldrig dit. Inte ens till 7-Eleven.
Man ska parkera och frivilligt gå till USA:s hemskaste gata.
Om nån blir skjuten där säger polisen bara: "Det är Yucca."
De messar: "Yucca". Rycka-på-axlarna-emoji. Vattenpistol.
I alla fall…
Jag går dit. Det är inte Apples rena iPhone-butik.
Nej. Det liknar World War Z.
Jag går dit frivilligt, en kille står där.
"Hej, jag behöver en cannabispenna," säger jag.
"Jobbar du här?" Och han…
"Jag har ångest."
Jag säger: "Jag bryr mig inte. Ursäkta, men…"
"Mitt jobb är hårt" säger han.
"Jag har avskytt alla jobb jag nånsin har haft,"
Jag tål inte ungdomar som ger upp för lätt.
"Kompis, lyssna på mig.
Jag har haft ångest i hela mitt liv. Det blir inte lättare. Allt suger.
Sluta inte. Då blir du arbetslös.
Kämpa på. Lita på mig. Tror du att jag gillade att plocka disk?"
Han bara: "Stress!"
Innehavaren kommer. "Mr Spade." Bröstar upp sig lite.
"Jimmy, det här tar vi hand om."
"Ta hand om mr Spade.
Ge honom några fentanyl-krabbkakor och ge honom lite…
…LSD-skumgodis."
"Nej, det är bra, tack."
"Ta en gelébjörn åtminstone. Jag bjuder."
Jag tar den. "Ät inte hela," säger han.
"Ät inte hela den här?"
"Ät bara örat."
"Äsch! Två cm. Jag äter hela.
Örat? Det är så här stort."
"Du kommer att må dåligt."
"Om jag får en kaka äter jag hela. Ska jag äta en smula i taget?
Om en smula är en dos, lägg dem i varsin påse."
Om jag dricker två groggar blir jag full. Tre är för mycket, men det vet jag.
Nu har jag ingen koll.
"Får jag inte äta två cm?" "Nej."
Fentanyl-krabbkakor.
Fentanyl är det värsta som finns.
Det är hundra gånger starkare än heroin.
Ursäkta. Va?
Inte tre, inte fyra, utan 100 gånger.
Amerika, hur påtända ska vi bli egentligen?
Jag menar, herregud!
När blev heroin för mesar? Seriöst, när hände det?
"Går du ännu på heroin?" "Bara tills fentanyl-killen kommer."
"Heroin är soft. Jag tar det för att varva ner."
Herregud… Jag har erbjudits droger och jag önskar att folk var ärliga.
Om jag erbjuds droger försöker jag verka cool
om jag inte vill ha, men jag säger inte det. Jag är en tönt.
Nån erbjöd mig heroin.
Jag hade aldrig sett det. "Vill du ha heroin?" Jag bara…
"Det är bra, tack." Vad betydde pausen?
Vad gör jag? Vad brottas jag med?
Jag rör inte heroin, men måste verka cool.
"Äsch, jag åt nyss.
Fan också. Vad är klockan?
Fan! Verkar vara en bra omgång också."
Omgång?
"Vilka stora bitar."
Jag improviserar. "Jösses, det där ser kasst ut."
Jag pratar smörja.
"Återkom om en halvtimme. Lovar du att återkomma? Schysst."
Flyr till bilen och gråter.
Om jag ser heroin, vill jag hoppa upp på en stol och skrika "Iih, en mus!"
Jag…
Ser jag bra ut? Tack. Sa du det? Tänkte jag det?
Det är konstigt, jag har alltid vägt ungefär 60 kg.
Viktfrågan är lustig, för vi killar…
Tjejer har press på sig, men även killar vill vara i form.
Senast jag vägde mig var jag ungefär 30 år.
Och jag vägde ungefär 63.
Sen dess har jag alltid sagt att jag väger 63.
Jag kollade aldrig igen.
"Vad väger du?" "63."
Men man fluktuerar. Jag har fläskat till mig lite.
Det slog tillbaka för…
Jag gjorde en film och då måste man läkarundersökas för försäkringen.
Så nu vet ni det. Det görs för varje film.
När vi gjorde Grown Ups måste jag undersökas.
Ni har nog sett Grown Ups för vi har puffat för den i fem år.
Den är lika känd som A Clockwork Orange.
I alla fall… Jag blir uppropad i väntrummet.
Men läkarbesök går alltid så fort. Det är fusk. Så jag vill inte gå in.
Så lat är jag.
Läkaren ropar: "Dags för din undersökning."
"Kan vi ta det över telefonen?"
"Undersökning över telefonen?"
"Du har sett mig på TMZ. Jag är i fin form."
"Kom in nu." "Adam kommer inte att gilla det här."
Jag nämner Sandler så ofta jag kan. För att han ska bli skakis.
"Kom in nu," säger han.
Jag kör samma trick på Taco Bell.
"Ingen chalupa idag? Adam kommer inte gilla detta.
Har ni det nu?"
"Vem är Adam?" Det funkar inte alltid.
Men…
Läkaren tar mitt blodtryck och står i.
"Vad väger du?"
"63." Han säger: "63?"
"Är det vad du vill att jag ska tro?"
"Sir, jag väger 63. Anteckna det."
"Ställ dig på vågen så får vi se om du kan stå för det."
"Jag skojade förut men det här lär inte Adam gilla."
"Jag tar risken."
Det är en gammaldags mekanisk läkarvåg.
Med två stänger och små betongblock.
Små svarta block. Varje streck är 20 kg.
Den här ställer jag på…40 kg.
Den nedre drar jag till 23 kg.
63 väger jag, ett fetto enligt dig, men jag är lite orolig.
Jag gör så här.
När jag väger mig höjer jag på axlarna och ögonbrynen.
Tänk fjädrar.
Man vill vara lätt.
Ingen går upp på en våg och…
Jag är som Ariana Grande.
Jag ställer mig. Vågen slår i.
Alla på mottagningen bara… "Jag har visst gått upp lite," säger jag.
Jag har panik och svettas.
"Försök igen," säger läkaren.
Okej. Då så.
Jag ställer in den på 68 och tar en liten vikt…
och ställer den på 0.
"Jag väger nästan 68…Nämen, Gud."
Vänta lite. Skor, av.
Sockor, av.
Byxor…
Plånbok. Så. Jag har hårsprej. Anteckna det. Så där.
Vågen slår i igen. Läkaren kommer och sträcker sig förbi mitt ansikte.
Vad händer?
Har du fått kramp?
Den rörde sig. Stopp.
75.
75…
"Inte en chans att jag har 12 kg mystisk övervikt
nånstans på kroppen utan att veta det."
Han säger: "Adam kommer inte att gilla det här."
Det jag fruktar mest.
Jag sa till en tjej: "Vet du att jag har 12 extra kilo späck
och jag vet inte ens var?"
"Jag vet. Jag fick de första fem på tuttarna."
Kom inte med dina låtsasproblem.
Tror du att jag skulle klaga om mina manliga delar ökade i vikt med 5 kg?
"Jag har ätit för mycket. Jag kan bara ha joggingbyxor nu."
Nej, jag skulle vara på Pizza Hut med alla andra killar…
"Jag vet."
Och äta upp mig.
Min riktiga läkare vill skicka mig på koloskopi.
"Jag är kameraskygg.
Jag är inte fotogenisk."
"Det finns ett alternativ.
"Du kan även
så att säga
gå på toaletten i en låda som sen skickas till labbet och undersöks.
Då kan man utesluta cancer."
"Det ska jag göra. Vi säger så." Så jag…bajsar i en låda.
Skickar den till labbet.
De skickar tillbaka den.
"Skicka inte sånt här.
Din läkare skojar med dig.
Vi kan inte gräva i din avföring och ta reda på om du har cancer. Är du dum?
Vi dejtade för 10 år sen. Säg åt honom att sluta med det där."
"Skickade du den?"
"Ja." "Utmärkt! Jag hatar henne."
Varför blir jag indragen?
Jag åt en god middag ikväll på en av era fina restauranger.
Fin stad.
Entrévärdinnan ville småprata lite vilket är okej,
men vi är framme efter 3 meter.
"Mr Spade, så kul att ha er här. Hur har veckan varit?"
"Min doktor skrämde upp mig lite." "Framme."
"Det är säkert inget att oroa sig för.
Jag kan skicka röntgenresultatet sen."
Hon brydde sig inte.
På väldigt fina restauranger är det ibland
dagspris på fisken. Priset står inte på menyn.
De försöker nog gissa hur rik man är.
"Vad kostar tonfisken?"
"Tonfisken kostar…
Tonfisken kostar...
…sjuttio."
"Sjuttio dollar?!" "Fyrtio."
Inte så farligt.
Han har nog en hörsnäcka. "Vad har han på sig? Gå ner.
Cowboyskjorta? Gå ner mer."
Om de verkar för snobbiga brukar jag säga "räkor" fel.
För de får ju inte rätta en. Så det blir alltid fånigt.
"Har ni några reker?"
Och han säger…
"Ja.
Vi har räkor."
Han måste hjälpa mig men får inte säga det.
"Schysst," säger jag.
"Har ni fem reker?"
"Ja, det finns ett scenario där man kan få fem räkor."
"Kan ni möjligtvis sätta upp 10 reker i en cirkel?
Som en rekcocktail."
"Ingen i världshistorien har nånsin sagt rekcocktail."
"Vad har ni för fiskar? Har ni älgeflundror?"
När jag går på McDonald's… "Vad är dagens Filet-O-Fish?
Igår var havsabborre tror jag.
Tror jag."
Fånigt. Men…
…min mobil behövde laddas…
Jag ville ladda den. "Jag kan koppla in den åt dig."
"Jag kan ta den," säger hon. Och jag…
Läskigt.
"Den är precis om hörnet." "Där jag inte ens kan se den?"
Jag lämnar inte ifrån mig den. Nu förstår jag Alec Baldwin.
Man ger inte nån mobilen. Det är för mycket på den.
De kollade bara efter sms på hans mobil.
"Jag ska ladda pistolen."
Om det inte är nåt sånt…
Vad letar ni efter?
Jag vill inte att entrévärdinnan ska titta
och få syn på 500 misslyckade dick pics.
Misslyckade. Den blir inte bra på bild.
Vadå? Man måste ju.
Det är som valuta numera.
Förut måste man skicka snoppbilder så småningom.
Nu inleder man med det. Här är min snopp, om du…
Vad tycks? Ska vi fika?
Har vi nån kemi eller… Allt bra hittills?
I min ungdom fick man rita snoppen.
Kameror var inte uppfunna.
Skuggning…
Men jag sa det till min vän.
"Tar du såna bilder?"
"Ja." "Gör du?"
"Visa mig en, bara för skojs skull."
Han visar en. Den är så här.
"Ingen artighets-ribba ens?"
"Hon vet om hon gillar den, då får hon fler."
Så funkar det inte. Det är som Eminem. Man får bara en chans.
"Du är ute!" Ingen söker efter potential. Vad menar du?
Jag frågade en tjej:
"Får du såna?" "De är hemska."
"Jag måste ta en. Hur gör jag?"
"Det var en…" "Vad var det du gillade? "
"Han låg på sidan, det var grodperspektiv och han hade den i ett brottargrepp."
Behöver jag en medhjälpare?
Hemskt. Innan filmen, snabbt.
Av med kläderna. Var inte neurotisk Jag ska lägga mig
och försöka få lite stil på det hela, slå den i en byrålåda.
Ta med lite blodplasma och hör på.
Jag tar greppet och du fotograferar, på tre.
Ta min kamera, och ta många foton.
Jag gallrar senare.
Ta massor.
Okej, 1, 2, 3.
Sådär! Nu. Nu!
Värre än att hjälpa mig flytta.
Jag testade.
"Jag ska ta den hemma."
Kass belysning. Jag kan inget. "I köket."
Det är kalt.
Läskig lysrörsbelysning…. Eller en drönarbild från trädgården.
Den syntes knappt uppifrån. Det var som ett solur.
Sen tog jag en bakifrån. Snoppen kom inte ens med.
Men jag testar saker.
Jag brainstormar.
På en syns bara pungen. Den är för en nischad marknad.
Undvik att ligga på soffan. "Fågelbo-utseendet" är…
…oattraktivt.
Många avföljer, några blockerar dig.
Två anmäler.
Jag försöker titta på mer porr.
Det är tufft.
Men jag har goda nyheter.
Jag hade en trekant nyligen på college.
College-trekanten är… Det var ingen höjdare.
Det var jag, min kompis och en till kille.
Alltså…
Hör på.
Den tredje skulle ha varit en tjej.
Vi bestämde det. Men hon bangade i sista minuten.
"Vi tar honom. Vi kör en gång.
Vi kan testa och se hur det funkar."
Få koll på det i stora drag.
Det verkar lite bögigt nu. Det var inte särskilt genomtänkt.
Det var okej men tio år senare hade jag en till,
men det var lurigt för det var jag, en kille och en tjej.
Vi var på ett hotellrum före en konsert. Nån sa: "Låt oss ha en trekant."
Ingen vet så noga vad det betyder.
Jag tar en drink,
de har ihop det, sen säger han: "Din tur."
Jag blir fundersam.
Det verkar som att jag blir serverad resterna.
Är jag galen?
Det såldes till mig.
Det känns som att jag borde kunna reklamera.
Det borde finnas en advokatreklam om det. Det finns om allt annat.
"Har du utlovats en trekant men fått rester?"
Ja, det har jag.
"Du kan ha rätt till ersättning."
Det här är mitt mesoteliom.
Jag försöker porrsurfa. "Titta på den här" säger nån.
"Inte en till." Jag har bara sett 500 miljoner videor.
"Jag ska se vad som finns."
Jag vill inte fastna i tre dar.
Bara en snabbis.
Jag skriver "handjobbvideo". Hämtar videon.
Under den står: "Andra videor vi tror att du gillar."
Har ni sett de andra videorna de tror att man gillar?
Gangbang på tonåring i en hiss.
"Skulle jag gilla det?" "Ja."
"Nej. Jag tittar på handjobb. Det är ingenting."
"Vi har analyserat dig."
Jag tryckte på tre tangenter.
"Du har mörka fantasier just nu."
"Har jag? Handjobb."
"Se den nu eller om en vecka, välj själv." "Nu."
Den känner mig bättre än min terapeut. Men jag märkte att alla har stora snoppar.
"Jag önskar att jag hade en jättestor."
Men sen…tänkte jag: "Men gör jag verkligen det?" Tänk om…
Om jag nånsin hittar en flaska med en ande i.
Och anden säger: "Du får en önskan."
Jag kan inte önska det. Det vore så egoistiskt.
Det är så mycket jag kunde fixa.
Kanske om jag fick tio önskningar.
Jag skulle ta det på slutet när anden började bli ouppmärksam.
Efter alla mina goda önskningar.
Fem önskningar vore knepigt.
Tvinga mig inte att tänka på det, för det skulle nog bli nummer fem.
Jag vet.
Jag skulle bota saker men ibland tar kasinot hem vinsten.
Så funkar det i Vegas.
Fan.
Jag var på den gamla datorn. Ni vet vad klickbete är.
Jag uppträdde i Nashville.
Nån i publiken fick ett anfall och blev utburen. Nästa dag skrev Yahoo:
"David Spade avbryter show på grund av anfall."
Det är en klickrubrik.
Man vill veta vad det är frågan om.
Vanligtvis går man i fällan och en massa nya fönster öppnas.
Det är bättre än andra artiklar.
Jag är dum. Jag vet vad det är. Jag tittar. Cardi B gör nåt.
Minnesota-vädret. "Vilken grönsak vägrar Tom Brady äta?"
Vad? Så dumt. Vem bryr sig?
En kokosnöt?
Så dumt. Jag skrollar vidare.
Men jag kan inte fokusera för jag tänker på det. Jag fastnade.
Jag skrollar tillbaka och klickar. Så där ja.
"Tom Brady föddes i norra Kalifornien."
Nästa.
"Tom Brady började spela football som sjuåring."
Var är grönsakerna
som du svor dyrt och heligt
att berätta om?
Jag ska bespara er 27 klick. Tomat var det. Jag hade helt fel.
Men fyra minuter senare
är jag där nere. Väder? Fotboll?
"Du kan aldrig gissa hur 80-talsstjärnan ser ut nu!"
Jag ska bespara er 55 klick och två och en halv timme.
Hon ser för jävlig ut. Det är så taskigt.
Hon har åldrats 30 år på 30 år.
Vilket hemskt brott.
Hon ser inte ut som i Gilligan's Island!
Och kolla den här jäv…
Det var jag.
"Vad hände med den här killen?" Och det var en bra bild.
Men det…
Det hör inte hit.
Jag minns sista dan innan…
Ni vet, karantänen. På min stora dag gick jag på IHOP.
Vet ni vad IHOP är? Okej, vi börjar komma nånvart.
Det var ett hårstrå i äggen. Jag åt dem ändå.
Eftersom jag inte ville vänta 20 minuter på nya.
Och inga vittnen.
Men det var ett könshår.
Det är lite obehagligt.
Ett krulligt hårstrå. Man känner igen dem.
De har sin egen lilla stil.
Det satt kvar på killens pung. Det var det värsta.
Jag åt runt det. Ingen av oss brydde sig.
Men han jobbade inte där…
Apropå könshår så vet jag att tjejer ibland vaxar bort alltihop.
Men män…det är Mount Pubic.
Har ni varit i pissoaren här? Här.
Det finns kanske 50 000 könshår där av nån anledning.
När ni går in dit, dra bara fram snoppen.
Varför sånt virrvarr och ståhej?
Som om ni rengör en borste.
Vad? Och det är 10 på övre däck.
De försöker rymma.
Jag vet inte.
Jag kan inte fixa det i kväll men det gör mig galen.
Jag är hjärntvättad att gilla hårväxt.
Jag växte upp med buskar i herrtidningar.
Alla hade en buske.
Till slut såg jag en riktig tjej. "Åh, din buske."
"Ja, jag är vuxen nu.
Det är normalt. Föredrar du hårlöst? Som en nioåring? Är du pedofil?"
Men nu… "Har du ingen buske?"
"Är det vad du gillar?"
"Nej, jag föredrar hårlös som en nioåring."
"Bra. Det är vad du får."
Vad handlar det här om?
Tjejer, ni borde ta ett snack.
Det var bättre förr. Och det var ingen liten landningsbana.
Inte när jag började. Det var en babushka.
Herregud.
Den var som hemplattan i baseboll.
Det växte ner på benen som ogräs.
Kittlade revbenen lite. Ostyrigt.
Otyglat.
Trosorna såg ut som en krockkudde.
Jag sov på dem som i en kuddreklam.
Jag drog av dem. De var en meter långa.
Ner med dem.
Jag var på Macy's häromdan för att handla strumpor och en skjorta.
Jag var på Macy's i The Valley.
Det är längre dit men jag är 9 % mer känd där borta.
Det är värt en avstickare. Jag har en app som vet. Så jag åker dit.
Men de säljer inte strumpor som skor där.
I olika storlekar.
De passar storlek 38 till 65.
Tur att inte kondomer säljs så. Storlek asiatisk till svart kille.
För jag vet att jag är…
Jag ska ge er ett tips.
Köp Magnum-kondomer.
De riktigt stora?
De får tjejer på gott humör.
Låt dem bara ligga framme.
En i öppna spisen, en bredvid vitaminerna.
Det får inte verka för uppenbart.
Som att ha dem som glasunderlägg.
Tjejer bara: "Herregud."
"Va? Vad gör den där?" säger jag.
"Den ska vara på min kuk."
"Jag är så generad."
Men använd inte de som är för stora.
Det finns inget värre än ett slokande gummi.
Det är så pinsamt.
"Åh, vad fånigt. Den är trasig. Och vet du vad?"
Jag ska skriva och klaga."
"Mina herrar."
Det är pinsamt att låna deras hårsnodd.
"Får jag använda den? För säkerhets skull."
Man vill inte förlora sidled… Man försöker skoja bort det.
Jag vill uppfinna Magnum junior.
Kom igen, Shark Tank!
Magnum. Sen "Juniors" med små bokstäver. "Junior…"
Man tänker framåt.
Jag köpte en skjorta. De har många speglar på Macy's.
Har ni sett er själva från sidan? Jag avråder.
Undvik det.
Det är illa nog att se sig i en enkelriktad spegel.
Jag är en sexa eller sjua har jag läst. Jag får lita på min personlighet.
Det är okej.
Men när jag ser mig i spegeln
vet jag när jag är nöjd. Jag provar skjortan.
Inte så illa.
Det är en…cowboyskjo…
Är det där jag?
Vämjeligt! Är det jag?
Är det jag från sidan? Är det vad världen ser varje dag?
Vem bjöd Gollum?
Jösses.
Sorgligt.
Jag är typ en sjua..sexa…femma…tvåa… Brutalt.
Jag deppar och går till en bar.
Håller mig platt. Hej, tjejer. Jobbar ni ihop?
Samma företag?
Intressant.
Vad dricker ni? Vodka soda? Jag går och köper.
Håller mig platt.
Jisses.
Herregud.
Jag tror att min vän är pedofil, men…
Jag ska växla ner här.
Men jag är inte säker.
Jag är inte redo att ange honom än. Det är bara en gissning ännu.
Han ser på knatteligan i baseboll.
Det gillar jag inte.
Jag gav honom en utväg.
"Känner du nån av de där ungarna?" "Nej".
"Men de är fantastiska idrottare."
Är de? De är 12 år.
"Kolla vaderna på den där." "Senare".
Jag tänker smyga ut medan SWAT-teamet kommer.
Numera kan man inte ge folk komplimanger för deras barn.
Förr kunde man det. Jag fick många.
Men om nån är med sin sjuåriga dotter…
Man kan inte säga: "Din dotter är söt." De blir förskräckta.
Vad? Verkligen? Jag tar illa upp. Jag vill försvara mig.
"Jag är inte nån läskig ful gubbe,
och isåfall skulle jag inte välja ditt barn.
Så snygg är hon inte.
Hon är okej.
Först skulle jag antasta ungen som jag såg på 7-Eleven häromdan.
Din kommer långt ner på listan."
Äckel.
Man vet inte vilka följder det får senare
när man drar ner byxorna på nån i grundskolan.
Dumt, lustigt. Alla har gjort det. Jag var elva och spelade fotboll.
Nån utmanade mig att dra ner byxorna på tränaren. Dålig idé.
Mitt under en match.
Ingen hade sagt att han hade en enormt stor anakondakuk
och inte använde kalsonger.
Här kommer jag…
Och jag…
Och alla bara:
"Vad fan?" Hela stadion stannade upp.
Särskilt han. Han gillade det.
Han lät den vaja i vinden ett tag.
Insup det!
Låt alla veta vem som är bossen.
Han drog inte upp dem förrän det var timeout efter åtta minuter.
Då sa han: "Tokiga ungar."
Alla mammorna började komma tidigare till träningen.
Klädda som om det var Golden Globe-galan.
Jo då.
Att flörta med tjejer är tufft. Ibland försöker man…
Män, här får ni ett tips.
Om sms:et inte besvaras genast, ge upp.
En tjej svarade efter fyra dagar.
"Åh Gud jag är så dålig på att messa."
Jaha. Jag svarade och efter tre dar
svarar hon: "Åh Gud jag glömde, jag är så dålig på det här."
Ingen på den här planeten är dålig på att sms:a.
Det är bara en undanflykt. Vi gick ut och åt sen.
Hon var på mobilen hela tiden.
"Du börjar visst lära dig.
Du är ju riktigt duktig."
Så dum.
I alla fall…
Jag såg Caitlyn Jenner på en bilmässa.
Vet ni vem Caitlyn Jenner är?
När jag växte upp var Bruce Jenner en OS-stjärna,
sen hörde man talas om ett litet byte, inga problem.
Det enda jag tyckte var lite… intressant med det var namnet Caitlyn,
eftersom…det får bara 30-åriga tjejer heta enligt mig.
Det är ett trick för att få en att verka yngre. Förståeligt.
Mitt namn är intetsägande. Vem bryr sig om David?
Det glömmer man genast.
Om jag ville låta som 27 skulle jag byta namn till Connor.
Då blir jag 27.
"Connor Spade, vad händer?" "Vejpar lite bara."
Men det låter…
Det kan funka. Och Caitlyn, hon var typ 71.
Vet du vad? Du får inte heta Caitlyn.
Vet du vad du ska heta? Barb.
"Barb Jenner, hej."
"Jag heter Barb.
Hur mår du?"
Eller Dottie eller Ruthie eller nåt.
Du är inte Dakota. Du är Dolores. Välj nåt rimligt.
Mina vänner får mig att verka äldre. Det är irriterande.
Jag presenterar dem för tjejer. "Vill du träffa Rick, Pete och Roger?"
"Nej, tack. Det låter som gamlingar."
Tragiskt. Jag måste ljuga. "Aiden, Cayden och Jaden."
"Vi köper hem en flaska."
När Caitlyn kom ut, var alla kändisar så stöttande.
Courtney Cox och Cindy Crawford sa:
"Caitlyn ser fantastisk ut. Hon är så vacker."
"Du är lite lik henne."
"Dra åt skogen. Allvarligt? Det där monstret? Ta tillbaka."
Lite annat ljud i skällan.
Ni har kul, va? Bra.
Okej. Ja.
Jag älskar att ni kom. Jag har min cowboyskjorta.
Saker klickar. Ja, det är verkligen… Jag flög.
Jag flög hit med… Jag säger Southwest.
Southwest är ett sunkigt flygbolag. Det här är oss emellan.
Jag har flugit med dem i åratal.
Men så fort jag närmar mig flygplanet säger de:
"Först måste vi städa planet."
Det är typ en kille med Febreze.
"Okej släpp in dem. In med boskapen." Det är alla.
"Nummer 1 till 1000." "Det är jag."
Det är som elektrisk fotboll. Alla krockar med varandra.
Flygvärdinnan har shorts för de är det roliga flygbolaget.
Ingen tycker att det är kul. Varken hon eller jag.
Hon är genomsvettig för Vegas är deras "nav."
Så hon står på bryggan så här.
"Gå ombord på planet, allihop.
Snälla, vi måste lämna gaten."
Det är det enda de bryr sig om. Lämna gaten.
Vi är i hallen. Hon säger: "Snälla. Sluta leta efter en plats vid gången.
Vi är det enda flygbolaget som bara har mittplatser.
Bara mittplatser och du kan glömma överskåpen.
De har varit fulla sedan kl. 04.00.
Vi har inte plats för en mobilsladd, ett mynt eller en marshmallow. Sätt dig.
Ha ditt skräp i knät.
Du betalade 49 dollar. Du visste vad du gav dig in på.
Håll klaffen nu."
Där sitter jag med mitt skräp i knät.
"Tror du att det finns nån mat?" frågar jag.
"Han tror att det finns mat!" "Nej, jag frågade bara."
Så här är matsituationen.
Vi har fem jordnötspåsar.
Vi kommer att skjuta ut dem på måfå.
Okej? Så var på alerten.
En påse är honungsrostade. Du kan ha tur.
Hoppas ingen har jordnötsallergi. Två är redan öppna.
Så du håller på att absorbera det, så… kryp iväg och dö på muggen.
Men de är trevliga. När jag gick av sa jag:
"Vet du vad? Jag vill bara tacka er,
alla är sjukskrivna nu och planen försenas,
så tack för att ni jobbar."
"Ja, jag har covid och jag jobbar." "Jag vet, tack."
De ger alltid de lilla extra.
Porrgeni.
Jag tog… Nämen, Gud, det är en Rolex.
Dumt.
Jag flög privat nyligen och jag skryter bara för att det händer så sällan.
Jag ser tjejer på Instagram.
Varför är modeller jämt på en privatjet? Vet ni hur dyrt det är?
De är hybrid-fnask.
Det är svårt att förklara. Inte riktiga fnask… Vi tar det efter showen.
Men det är inte därför vi är här.
Jag vet vad privatflyg kostar. De är så här stora ungefär.
De är inte på Instagram. Det vore för pinsamt.
De är som en magnetkamera med vingar. Man…
Du, du och du har genomgått en magnetröntgen.
Soundtracket är avkopplande.
Hammare…
Men jag fick ett fint plan. Jag skulle uppträda i Jackson Hall.
Jag var helnöjd. Jag tog med en kompis.
Äntligen får jag leva hybrid-fnask-livet.
Så jag är där, och jag sitter där, och det går bra.
Piloten kommer ut och ser olycksbådande ut.
Jag tänker: "Röker den där skojaren?"
Han säger: "Så här är det.
Vi är omkring 50 km på väg och det kommer bli riktigt tufft."
Inte skonsamt alls.
"Riktigt tufft? Vad menar du? Hur?"
Han säger, "Det blåser 60 sekundmeter och är snöstorm,
så det blir riktigt tufft.
Men vet ni vad? Vi chansar."
Han går iväg. "Vad sa…?"
Chansa. Vad menas med det?
Min kompis sa: "Vi ger det en chans." "Vadå?"
Är det läskigt?
Borde vi låta bli? Och sen…
Jag är inlåst i en Bronco. Min läsk slår i taket.
Jag är rädd. Vissa skrattar när de är rädda. Jag kissar.
Så jag pissar lite hit och dit. I alla fall… Det slutar en sekund.
"Gå och fråga honom." Jag går.
Jag mår illa.
"Förut…" och han säger: "Vad?" "Jag är kunden! Skrik inte åt mig."
"Du sa nåt om att chansa förut, men det behövs inte.
Vem bryr sig om en fånig show?"
"Hör på, om det finns sikt 30 meter över landningsbanan kan vi landa lagligt."
Jag säger…
"Lagligt? Det låter illa. Jag vill inte…"
"Vi har 10 sekunder. Sitt ner." "Varför gör jag som du säger?"
Jag sätter mig ner och…
Otroligt skrämmande.
Vi tittar ut. Snö. Sen ingenting. Sen slår vi i marken.
"Kraschade vi? Nej, vi landade?"
Jag reser mig och trappstegen… "Gud, jag överlevde."
Jag vacklar vidare…
Tills jag är på landningsbanan… En kilometer av ingenting.
Det finns inget annat plan i närheten.
"Vad händer?"
Två anställda gör så här.
"Vad hände?" säger jag. "Ni kom fram ur molnen."
"Vad menar du?"
"Vi fick syn på er på sju meters höjd. Ni dök bara upp."
"Var är alla?"
"Åh, 37 plan tvingades vända.
Ni var de enda som landade."
"Lägg av! Varför vände de?"
Jag hör bakom mig: "De är mesar."
Tack för att jag fick komma.
Jag älskar er.
Tack, tack.
Undertexter: Anna Norman