Anthony, co čekáš, že tady dole najdeš?
Downloaded from YTS.MX
Mami, na těch kazetách toho mám spoustu.
Bude tam hromada materiálu o Michaelovi.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dobře
Tak moment. Ty chceš ukázat všechno tohle?
Všechno. A...
Většinu svého dospívání jsem strávil
-zaznamenáváním svého života. -Jo.
A na těch kazetách je spousta rodinné historie.
Takže je chceš použít pro svůj dokument?
Přesně. Ano.
Tohle je celý rok 1989.
Takže jsi zaznamenal Michaela
-na kazety... -Mnohokrát.
-...než se prosadil v Hollywoodu. -Ano.
-Dobře. -Hele,
je to důležité. Po tolika letech skládání filmové hudby
si konečně zrežíruje svůj vlastní film.
Ano a je to velký film pro slavné studio.
-Pro Marvel. -Já vím.
O tomhle snil už od dětství.
„Kazeta 132, první den posledního semestru.“
„Zvuky z radia, které poslouchám při šprtání na písemku z matiky.“
„1985. Máma a táta slaví 25. výročí svatby.“
Má to být na straně B.
-Bude to fungovat? -Uvidíme.
Přejeme jim mnoho štěstí a doufáme, že se brzy zase dostaneme ven
aby si mohli víc užívat.
Na Anthonyho, kronikáře a archiváře naší rodiny.
-Michaele. -Michaele.
Mami, tati...
Dík, že jste mě vychovali, abych mohl dělat filmy.
REŽISÉR NOCI
DŮM, VE KTERÉM BRATŘI GIACCHINOVI PROŽILI SVÉ DĚTSTVÍ - Edgewater Park, New Jersey
Tak jo. Jdem na to.
Jo. To je můj bratr.
-Čau, jak se vede? -Jak je?
Natáčí film o mém filmu.
PŘEDPRODUKČNÍ SCHŮZE K FILMU Vlkodlak: Noční lovec
-Sakra. -Jo.
Ale říkej si, co chceš.
JEFF FORD - STŘIH
Chci vědět, co chcete natočit.
-Vím, že to máte promyšlené. -Jo.
Jedno si dobře zapamatuj.
MICHAEL GIACCHINO - Režisér
Tohle je horor. Musí to být napínavé
a musí to být strašidelné.
Jo, až takhle jednoduše to lze říct?
Zní mi to trochu lacině a kýčovitě.
Moc jednoduše.
Nejhorší monstra jsou vždycky lidi.
A chceme, aby v tom byl humor.
Ale není to komedie.
Je to o tom, že se někdo ocitne někde, kam nepatří.
Chystáš se točit svůj první film, a bude to pro Marvel.
Jsi nervózní?
Budu pracovat s nejlepšími lidmi na světě.
Takže nejsem nervózní. Cítím se
podobně, jako když skládám filmovou hudbu.
Spíš jde o to,
že o tom neustále přemýšlím, aby to dopadlo dobře.
RANÉ FILMY MICHAELA GIACCHINA
Kdy se z filmů stal tvůj život?
Do filmů jsem se zamiloval, když mi bylo asi devět.
Do kina jsem si brával potají magnetofon,
a nahrával si vše, co jsem kdy viděl.
Pod polštář jsem si dával malý reproduktor
a poslouchal jsem ty nahrávky
pořád dokola.
A pak mi dal táta svou starou filmovou kameru.
Máme říct tři věci, co jsme dostali k Vánocům.
Filmovou kameru a promítačku
a kupu věcí, které použiju ve svých filmech.
REŽIE MIKE GIACCHINO
Koukej psát domácí úkoly.
Ten dům byly tvé první filmové kulisy.
Určitě, ten dům byl moje studio i natáčecí lokace.
To je naposled, co jsem se rozvedl.
Natáčeli jsme v kuchyni.
Natáčeli jsme na verandě.
Natáčeli jsme ve sklepě.
Natáčeli jsme na zahradě.
Natáčeli jsme na střeše.
Nebylo nic lepšího, než natáčet s partou lidí.
Na všechno zapomenout
a nechat se unášet šíleným příběhem.
Točit filmy.
Doufejme, že všechno půjde tak hladce
jako ty moje staré filmy.
Vím, že s Michaelem brzy odlétáme do Atlanty.
Než odletíme, můžu s vámi na chvíli posedět?
Ale ovšem.
Jaký je kafe?
No, dal bych si ještě. Je trochu slabý.
Takže jestli máš, tak si ještě dám.
Na, chceš moje?
Ne, jen kdyby nebylo...
Na. Mám víc.
Tak jo, dobrý.
-Jo? -Jo.
Tak jo. Pokusil jsem se shrnout Michaelovu kariéru.
Dal jsem něco dohromady.
Nechtěli byste si to přečíst.
-Jistě. -Jistě.
-Ne. Přečti to nahlas. -Dobře.
Michael Giacchino vyrůstal ve městečku Edgewater Park, v New Jersey.
Vystudoval filmovou produkci na Škole vizuálních umění v New Yorku.
A ve volném čase studoval hudbu na škole Julliard.
Začal pracovat v produkci videoher.
Složil hudbu k několika videohrám Stevena Spielberga.
No nevím.
Tohle je normální životopis.
Ale on je dříč a navíc je velkorysý.
Myslím, že je kreativní. Nejen v hudbě, v mnoha směrech.
Plánuješ někdy zmínit ten animák,
co nakreslil pro své první přijímání?
„Jeho dílo upoutalo pozornost J.J. Abramse,
který ho požádal, aby složil hudbu k jeho televizním pořadům Alias a Ztraceni.
A od té doby
skládal Giacchino hudbu
k některým z nejoblíbenějších filmům nedávné minulosti.
Mezi jeho díla patří hudba k filmům Batman,
k trilogii o Spider-Manovi od MCU...“
MCU?
Vím, co je trilogie o Spider-Manovi.
MCU je anglická zkratka pro filmový vesmír Marvelu.
Aha.
Takže Batman do filmového vesmíru Marvelu nepatří?
Ne.
Batman je od DC. Jsou to komiksy od DC.
-Jo. -Dobře.
„...k Úžasňákovým,
ke Králíčkovi Jojo, k Ratatouille,
ke Vzhůru do oblak,
ke Star Treku,
a k Rogue One: Star Wars Story.
Je držitelem tří cen GRAMMY,
jedné ceny Emmy, Zlatého Glóbu a ceny BAFTA a Oscara.“
Jo. Jako tohle je krátký životopis
a shrnutí jeho úspěchů.
Tak bych to řekla.
Občas se tam píše
i něco o rodině. A takové ty věci.
Tati, neboj se.
O rodině toho tam bude spousta.
Jo, na rodinu nezapomeneme.
Tady to není.
Napadlo tě někdy, že dostaneš šanci režírovat takový film?
Kdybych se mohl vrátit v čase, a říct svému patnáctiletému já,
že budu režírovat film o vlkodlakovi pro Marvel,
asi by mi pukla hlava.
Ale teď mám práci. Musím odvyprávět příběh.
A musím vymyslet, jak na to.
BRAD BIRD - Režisér
V minulosti jsem měl velké štěstí,
PETE DOCTER - Režisér
že jsem spolupracoval s nejlepšími režiséry v branži.
J.J. ABRAMS - Režisér
Pomohli mi pochopit,
co to znamená řídit takovou obří produkci.
Když skládám hudbu k filmu, tak pracuji sám,
o samotě
v pokoji.
Ale když režíruji,
tak musím uřídit celou řadu profesí.
Scénáristy, trikaře, herce...
Velmi se těším a doufám, že to všechny chytne.
Ale člověk nikdy neví, jestli to vyjde.
PŘEDPRODUKCE
DVA TÝDNY PŘED NATÁČENÍM
Jak se dostaneme ven?
Akce!
Tohle jsme dělávali kdysi jako děti.
TIME SLEEPER Režie Michael Giacchino - 1983
Celou střední školu jsem pracoval jako uklízeč.
Bylo to skvělé. Vydělal jsem si,
abych mohl natáčet.
Exemplárně potrestejte každého, kdo bude chtít bojovat.
Ano, pane.
TAKING CARE OF BUSINESS Režie Michael Giacchino - 1986
Něco ti musím říct.
Jde o toho hada.
Vždyť jsi říkal, že je to mýtus.
Všichni moji přátelé mě náruživě podporovali.
Pomáhali mi,
dělali, co jsem po nich chtěl,
točili to, co jsem točit chtěl.
A natáčení byla zábavná spolupráce.
Ty chlupy trčí...
VÝROBNA MONSTER
A ruce má tady.
Upíři mají chlupy v uších.
-Jako každý. -Paráda.
Fakt paráda.
Proč tě tak zajímají monstra?
Vždycky jsem byl fanda fantastična.
To je šílený.
A taky sci-fi a hororů.
A miluju monstra.
Tenhle se mi moc líbí.
Monstra se vždycky s něčím potýkají.
V jejich životech se dějí věci, které nemohou ovlivnit,
a tak se s tím snaží vypořádat.
Takhle to bude vypadat. Od prstu sem.
CAREY JONES - Masky a speciální efekty
Na mě by se to navléklo až sem.
Už se bojíš?
DONNA O'NEALOVÁ - Kostýmy
To je dost děsivé.
Ale v dobrém. To se mi líbí.
Všechna ta monstra a příšery jsou alegorie
lidských útrap, kterými si všichni procházíme.
-To je věc. -Dobrý.
Nejde mi jen o to vzrušení.
O to říct: „To je ale šílené monstrum.“
Mně jde o to prozkoumat
jak bojují se svými démony.
To je děsivě úžasné.
Jako kluk jsem se Yettiho strašně bál.
Vyrůstal jsem v New Jersey. Jo, měl jsem strach.
A čeho ses bál?
Každý den jsem prováděl rituál.
Představoval jsem si, že za okny mého pokoje
-se spustí pancéřový štít. -Jo.
Každý večer jsem si to představoval.
Takže se spustí pancéřový štít,
a Yetti nemůže sáhnout dovnitř.
Jsem v bezpečí a můžu jít spát.
Co bylo děsivější? Yetti,
nebo když jsem se zeptal, jestli můžu točit o tom, jak točíš svůj první film?
To, že za mnou budeš chodit a natáčet, mě vůbec neděsí.
Tys s sebou nosil kameru vždycky.
Co říkáte na jídlo v Malé Itálii?
-Je vynikající. -Vážně?
-A kde je nejlepší? -U Angela.
Zaznamenával jsi všechno.
Říkala: „Dobře, Michaele.“
Mluvím se svým doprovodem na ples. Se svou holkou.
Kameru jsi s sebou vzal i do restaurace.
Co to tu děláte?
Dneska o půlnoci mi bude 20.
Tak natáčím poslední hodiny svého života, kdy jsem ještě náctiletý.
Takhle se učím mluvit německy.
Stvořil jsi šílený a rozsáhlý archiv svého života.
Nejpřesvědčivější řečník.
Máme houby, olivy, klobásu, salám.
I naší rodiny.
Anthony, to je naše kamera?
To je má kamera.
Hodně štěstí, drahý Michaeli
Takže je ti skoro 21.
Jo, nějak stárnu.
Ty máš tu kameru snad přidělanou k obličeji.
Počkej, zkusím ji utrhnout.
Kamera byla všudypřítomná.
Ahoj.
Vždycky jsi byl poblíž.
Natáčím poslední část.
PRVNÍ NATÁČECÍ DEN ATLANTA, GEORGIA
Ty natáčíš? Skvělé.
-Tohle bude bolet. -Já jsem jen zvědavý.
Nemáš nad sebou světlo? Můžeš ho rozsvítit?
Jak to myslíš: „Tohle bude bolet?“
Jak to myslíš?
Ach, bratře.
-Pošťouchnutí. -Pošťouchnutí.
Vážně?
Takže se dnes necítíš jinak než včera?
Cítím se unavený.
Vstávali jsme brzy.
Nic víc? Jen unavený?
Co ode mě chceš? Nějaký filozofický...
Jsem jen zvědavý. Ale dobře.
Jen říkám, že problémy budu řešit, až je budu muset řešit.
„Zaberte to takhle. Řekni to takhle.“
Ale teď jsem v autě.
Když budeme mít štěstí, uvidíme Yettiho.
Tu věc jsem promýšlel tak dva roky.
Tamhle je ta klec.
-Do té tě zavřeme. -Do klece?
-Jo. -Dobré ráno.
-Ahoj.
-Leo. Jak se máš? -Ahoj, Leo.
-Leo. Ty hraješ. -Simona.
Simona.
Vypadá to úžasně.
-Že jo? -Jo.
Jo. Proboha.
-Není to úžasné? -Je.
Jak se máš?
-Dobré ráno. -Jak se vede?
-První den. -Jo. Bude to zábava.
Kameramanka, Zoë Whiteová.
ZOË WHITEOVÁ - Kamera
-Ahoj. -To je můj bratr, Anthony.
-Ahoj, Anthony. Těší mě. -I mě.
Zkusím tady nepřekážet.
Vítejte na prvním natáčecím dni filmu Buzzcut.
Pro ty z vás, kteří to ještě nevědí,
je tohle Michael. Náš režisér.
Vypadám dobře?
-Vypadáš fantasticky. -Vypadám fantasticky.
Vypadáš báječně.
-Takhle? -Jak se dnes máš?
Tohle je první klapka filmu.
Michaelova první.
Je to důležitý moment rodinné historie.
Jdem na to.
Na zazvonění.
Dobrá. Akce.
Jo. To je skvělé.
-Stop. -Dobrý.
-Super. -Beru.
Hudba se mění, jde do crescenda,
vzdálenost mezi vysokými a nízkým tóny se zvětšuje.
Děkuji.
-Toto je můj bratr, Anthony. -Moc mě těší.
-Anthony, Gael. -Těší mě.
-Rád tě poznávám. -I já tebe.
-Všechno v pohodě? -Jo.
-Dejte vědět, kdybych se vám pletl. -Jo.
Nesmím se tam tomu štábu a hecům plést.
Kde je ten zvonek?
A stop.
Co to mělo být?
-Co jako? -Právě jsi...
RICK KUBO - Asistent produkce
Jakože stop.
Takže zvoníš dvakrát? Jako stop, stop?
Můžu si taky zazvonit?
Musím počkat na pokyn kameramanky.
Až dá příště pokyn, můžu zvonit?
Jo.
LAURA DOONELLYOVÁ - Elsa Krvekamová
-Už dává pokyn? -Ještě ne.
Mám zazvonit dvakrát jako ty?
Ne, to je jen pro konec.
Pro akci, když dá pokyn,
tak zazvoníš jen jednou a natáčíme.
Vypínač stačí přepnout a nechat ho tak?
-Přesně tak. -Dobře.
-A kdy k tomu dojde? -Dám ti vědět.
Ticho, prosím.
Všichni připraveni?
-Myslím, že ano. -Celý záběr.
Už to bude.
Tak jo. Díky. A na zvonek, prosím.
Na zvonek, prosím.
Teď zazvoň.
-Takhle? -Jen buď rychlejší.
-A dolů? -Ne.
-Kamera jede! -Akce!
Ulysses Krvekam.
Takhle?
Ne. Raz, dva.
Jen raz, dva?
Jo, a nakonec je v pozici vypnuto.
Dobře.
Jakože...
Zajistil, abychom vám instrukce k dnešnímu lovu předali jinak.
Stop!
-Stop, stop. -Beru.
Bylo to správně.
Děláš to pomalu, ale dobrý.
Natočíme si chodbu bez postav.
Teď do té chodby nikdo nechoďte.
Prosím, potřebuji prázdnou chodbu.
Nepleťte se mi tady.
Máš důležitou práci.
-Jo? -Vážně.
Zazvoníš a všichni vědí, že se natáčí.
A venku se rozsvítí výstražná světla.
Všichni vědí, že nemají vstupovat.
DEN 3
Jak tady na tebe lidé reagují?
Jsou překvapení, že ses od hudby dostal k režii?
Všichni ve štábu vědí,
že jsem hudební skladatel.
Ale vědí i to, že se zajímám o víc než jen o skládání hudby.
DAVID SILVERMAN - Hráč na hořící tubu
Neustále se bavíme o filmech, nejen o těch, na kterých pracujeme.
Bavíme se o Star Treku a o Star Wars.
Bavíme se o filmech Raye Harryhausena a King Kongovi.
O těch starých hororech od Universalu.
...krev pro lov.
Byly plné emocí, byly černobílé.
Měly úžasnou kameru.
Abychom zemi...
Na to, co tu natáčíme, měly velký vliv.
Není mír bez krve.
Teď si s Michaelem prohodíme role.
ZÁZNAM Z MICHAELOVA SOUKROMÉHO IPHONU
Co je lepší, točit dokumenty o filmech,
nebo dokumenty z reálného života?
Tohle je dokument z reálného života.
To asi jo. Jo, to je.
Kamera.
A stop.
-A máme hotovo. -Beru.
Všem vám děkuji.
Můžeš to odnést ze záběru,
-ať si natočím prázdnou scénu? -Jo.
Postavíme ho na plac,
ujistíme se, že to vypadá dobře,
-a tu ruku můžem dát kamkoli. -Kamkoli.
A já pak s tou rukou přijdu,
ať se můžu natáhnout až tam.
-Ian zabírá tu ruku. Jo. -Jo.
-Ty budeš mít ten kostým? -On je Man-Thing.
-Vážně? -Bude hrát Man-Thinga.
...je uprostřed, ale aspoň nohu ať má stranou.
To jsem dělal jako kluk.
Vyráběl jsem si kostýmy, nalíčil jsem se a natáčel se.
Hrál jsem si na příšery.
-Carey, připravený. -Jo.
-Dobrá. -Akce!
-Ale dělat to jako dospělý? -Je to zábava.
Splnil se mi sen z dětství.
Ty dáš signál jemu
A ty tomu, co hraje na tubu.
Kamera bude namířená seshora.
Představte si, že slyšíte, jak Man-Thing řve.
Jak ses dostal k režii Vlkodlaka: Nočního lovce?
Jak jsem se k tomu dostal?
Pověz nám to. Jak se to stalo?
Pracoval jsem na několika projektech pro Marvel.
-To je strop? -Jo.
To je úžasný.
Mám pocit, že patřím do jejich rodiny.
Rád s nimi pracuji.
Máme hodně různých verzí.
Tahle, že? Ta je skvělá.
Tady to vypadá, že fakt dostal ránu.
Většinu z nich vnímám tak,
že v mém mládí by patřili do mého filmového štábu.
Tedy kdybychom spolu vyrůstali.
-Tohle je dobrý? -Jo.
Jsou to dospělé verze nás.
A ještě přes.
Jednoho dne jsem dal řeč s Kevinem,
a on povídá: „Máme hodně projektů.
Kdybys mohl nějaký režírovat, co by sis vybral?"
VLKODLAK: NOČNÍ LOVEC
A já odpověděl: „Líbí se mi outsideři."
O MONSTRECH A LIDECH!
„Líbí se mi ti mimo střední proud.“
Dají se s nimi natočit zajímavější věci.
Vlkodlak: Noční lovec byl komiks,
který jsem měl jako kluk.
Byl od Marvelu. A já ho miloval.
Podivil se: „Vlkodlak: Noční lovec?“
„Páni. Tak jo.“
Haló.
-Ahoj, mami.
Ahoj, tati.
Při řízení bys mluvit neměl.
Ale mami...
Rozptyluje to. Když mluvíš. Vím to.
-Dávám pozor. -Dobře.
Mám to tu všechno pod dohledem.
Michael režíruje film.
Chceš se mě zeptat, jaké to je?
Řeknu ti, co budeš chtít.
Jak myslíš, že mu to jde?
A tak to má být.
Myslím, že mu to jde skvěle.
A jak jde to natáčení tobě?
Mně?
Proč je ta stěna tak zajímavá?
Líbí se mi ty bezpečnostní výstrahy.
Myslím, že jsou vtipné.
Tuhle vyrobil Michael.
To je super.
CURTIS GREEN - Asistent pana Giacchina
-Jo. -Jo.
Myslím, že mi to jde. Zatím.
Tak jo. Zatím dobré.
Je to zábava.
Vidím Michaela tvořit na place.
A říká: „Kamera. Akce. Klap?“
„Klap?“
-Proč... -Taková ta tabulka.
Se kterou vždycky klapnou. Klapka.
-Jo ta. Jasně. -Jo.
Neříká: „Klap.“ Ale klapka klapne.
Jo. Klapku máme.
Skládání hudby mu jde dobře,
ale tohle je jiná práce, tohle je jiné.
-Jo. -Však víš.
Ale jako kluk rád točil a režíroval.
Uděláme to takhle.
Začneme odtud.
Poprvé.
Ale to byl kluk.
Vzpomínám si
na výlet do Kalifornie.
Ne, Anthony. Dej mi to, prosím.
Budeme tam za hodinu.
Miku, ty to natáčíš?
Tak jsme v Kalifornii.
Hollywood Boulevard.
Tady to vidíte poprvé, vážení.
Navštívili jsme Universal Studios.
Teď se projedeme
přední částí našich studií, kde natáčíme zvuk.
Michael byl u vytržení.
Filmy byly jeho vášní.
A v Universal Studios
si Michaela vybrali.
-Jo, dvakrát. -Dvakrát.
Aby předvedli, jak se točí filmy.
Chtěli dobrovolníky, tak zvedl ruku a oni si ho vybrali.
Máme tu Michaela z New Jersey...
Moc se mu to líbilo.
Pro něj to byl splněný sen.
Díky. Tak se to dělá. Bezva.
Byl to skvělé. A taky milník jeho života.
Zdálo se, jako by znal svou životní cestu, a využíval šance, které se mu naskýtaly.
DEN 13
Dnešek je důležitý, protože...
Každý den je důležitý.
Ale dnešek je super.
Dneska je čtvrtek.
JEFF FORD - Střih
Ano, dneska je čtvrtek.
A stop.
-To bylo docela dobré. -Úžasné.
Rozhodně. Tohle musíme udělat znovu.
Bude skvělý.
Tamhle je Carey. Nasazuje si tu ruku.
To je něco.
Přesně tohle bychom si všichni jako děti přáli mít.
A používat to ve filmech, co jsme natáčeli.
Ale to by bylo obtížné.
-Jen... -Jo.
Jako kluk jsem měl kameru Super 8.
Takovou kameru používá většina lidí k natáčení svých dětí v bazénu.
Nebo toho, jak jsou na pláži. To je v pořádku.
Ale my jsme s ní
natáčeli filmy.
TOTO VYROBILA FILMOVÁ PRODUKCE MIKEL
Jako dítě musíte vyřešit každý problém.
Vymyslet si scénář.
Film natočit, nasvítit.
Vyrobit animace.
Děláte úplně všechno.
Nikdo z nás to neuměl.
Učili jsme se za chodu,
podle toho, co jsme viděli.
Věděl jsi, že Michael natáčel filmy už jako kluk?
CASEY O'NEILL - Koordinátor kaskadérů
Tak to jsem nevěděl.
To je úžasné.
Jsou v tom i speciální efekty.
Teď děláme totéž, jen ve větším měřítku. Úžasné.
Za našeho dětství šlo knihy o filmařině najít ve veřejných knihovnách.
Existovaly i časopisy.
Ale ty bylo těžké sehnat.
Člověk je musel dlouho hledat.
Je tam parta kámošů
a tak je to dost akční.
Hodně širokých záběrů. Vidět je všechno.
BRIAN GAY - Pomocný výkonný producent
Nebylo to snadné. Byli jsme děti.
-Michaele. -Ahoj.
Nemohli jsme někam jet.
Museli nás vozit.
Pořád jsme prosili rodiče, aby nás někam odvezli
a aby nám pomáhali shánět potřebné věci.
Ty záběry...
Drželi jsme se auta, on řídil
a Michael držel kameru.
Úplně se mi chce říct...
Když jsem teď sám rodič.
Některé ty věci
jsou trochu na pováženou.
Když jsme tehdy vyrůstali, tak jsme neměli mobilní telefony.
Tak o tom, co jsme vyváděli, rodiče nevěděli.
Tuhle explozi bych rád věnoval všem filmům od studií MGG.
Jsem rád, že jsem přežil.
Když měla postava střílet z laserové pistole,
musel jsem fyzicky vyškrabávat film.
Muselo se to dělat opatrně. Měl jsem na to skalpel.
Je to nevratný proces.
Jakmile se film poškrábe, zůstane poškozený.
Člověk musel mít trpělivost, aby to mohl ty dlouhé hodiny dělat.
Co se chystáš grilovat?
Hamburgry, párky,
krůtí burgery, hovězí burgery.
Je těžké nakrmit takových lidí?
-Ne. -Ne?
Čtyři sta, pět set, šest set. Na tom nesejde.
Jak to, že tě to nestresuje?
Rád se dívám, jak lidé jedí.
Při natáčení dokumentů si takhle nežijeme.
Že ne?
VLKODLAK: NOČNÍ LOVEC
Takže co ses dozvěděl
o natáčení filmových dokumentů?
Co jsem se o něm dozvěděl?
Ano. Jsem zvědavý!
Ne o tomhle, ale...
Prostě mě to zajímá.
Tvorba dokumentárních filmů
se liší od tvorby celovečerních filmů nebo fikce.
-Můžu si to půjčit? -Jo.
Při natáčení fikce
máte přesný plán pro každý den.
Dneska odsekáváme končetiny.
Víte, co děláte.
Půjdete takhle...
-Každý krok uděláte velmi opatrně. -Dobře.
Natočíte si to. A pak si to poskládáte.
Skvělé. Jo.
Výborně. Stop.
-Pěkný. -Super.
Stříhám. Stop.
Ale při natáčení dokumentu...
Tohle je vážně chudák.
Takhle tu leží už tři dny.
...nevíte, co se bude dít.
Nevíte, jak co natočíte...
Já ho teď překročím.
...a neustále bloudíte ve tmě a hledáte vypínač ke světlu.
Musím říct, že o něj mám starost.
Tahle mrtvola měla hrát ve Strážcích galaxie 3,
ale stáhli jsme si ho sem.
Tak se cítí dokumentarista.
Pořád hledá východiska.
Správně. Ve vašem případě
máte scénář.
A své postavy můžete dostat z jakékoli situace.
Ano.
Nevíme, koho hledá.
-Nevíme. -Někoho hledá
-a má o něj starost. -Jo.
A pak se ukáže,
že se jedná o lov na monstra.
-Jo. To je skvělé. -No ale
slyšíme řev, slyšíme padat stromy
bojíme se, že to monstrum už jde?
A pak je tam scéna, kdy se nálož nepřilepí nebo nevybouchne...
Možná, že kdyby Man-Thing znovu zavrčel,
a z jejího výrazu vyčteme,
kam má jít, kde je ta zeď.
Jo.
Ta scéna by mohla být o dost kratší.
Připravuje se na to, co se stane,
stejně tak, jako potom v té kleci.
Jen se snažím pochopit...
Kdybych byl Jack a došel k té zdi a všechno se dařilo,
jak bych věděl, jak tu nálož aktivovat, co mám dělat?
Měl by se jí zeptat:
„Víš, jak se to aktivuje?“ A ona: „Ne.
Kamkoli ji hodíš, tam přilne.“
-Jo. -Víš, jak to myslím?
A potom bude scénka, jak to na tu zeď hází a výbušnina se odráží,
protože na to jsme v hororech zvyklí.
Prosím.
Takhle detailní diskuse
kolem výbuchů jsme u našich starých filmů neměli.
Na kousek dřeva jsem dal petardy
na to několik sáčků s kečupem...
-Proboha. -...a dal to jemu na hruď.
Ne na svou.
Ne. Pokusný králík byl on.
Jako kluci jsme si uměli
sehnat dělbuchy.
Na Dobyvatelích ztracené archy
se mi líbila práce s pyrotechnikou.
Měli malé balíčky s výbušninou.
Nebo balíčky plněné falešnou krví.
Nebo to byl jen záblesk.
Klapka.
Takže přiběhneš odtud,
zastavíš ve smyku.
To je ta zeď. A v ní prasklina.
Balíčky s výbušninou.
Jak se asi vyrábějí?
Koukal jsem se na pořady, jak se vyrábějí různé věci.
Pořád dokola, nahrával jsem si je.
Řekla ti, hoď to na zeď.
Na co to hodíš, tam to přilne.
Ty to na tu zeď hodíš.
A ono nic.
Napadlo mě vzít zátku od lahve.
A že když do ní vysypu dělbuch a zapálím doutnák,
tak že to vybuchne. To fungovalo.
Přesně tak jsme to udělali
když ses probudil ve filmu Time Sleeper.
Nevzpomínám si, že jsme to dělali takhle.
Jo, měl jsem jeden záběr. Nebyl nejlepší, ale fungoval.
Akce.
A ta výbušnina se jen odrazí.
Nálož tiká a ty si říkáš: „Co to má být?“
Vzpomínám si, jak jsme testovali
hranice možného.
Zkusíš to znovu.
Zkusíš to několikrát a nakonec to tam prostě vrazíš
do jedné z těch puklin.
Byla to zábava.
Ticho na place.
O tom je natáčení filmů. Předvedete něco na plátně...
Tři, dva, jedna, akce.
...a čekáte na reakce lidí.
Běž.
Co to tu děláte?
Na tohle jsem moc malej!
To je úžasný.
-Tolik prachu ti nevadí. -Líbí se mi to.
Když jsem točil filmy jako kluk,
tak zrovna ty by ses nám hodil.
Máma
-Haló. -Ahoj, mami.
-Ano? -Víš, co mě napadlo?
-Ano? -Že v těch našich
starých filmech je kupa věcí, které bych svým dětem nedovolil.
To není poprvé, co to říkáš.
Ale to neznamená, že jsme vás jako rodiče nějak zanedbávali.
Měli jsme moc práce.
Ano, občas se stalo něco,
co se stát nemělo.
Nehlídali jsme vás.
Já tě...
Ale uznávám, že jste měli velmi vzrušující dětství.
Já tě nekritizuju.
Jasně, že jsme se vás neptali, jestli si můžeme přidělávat
-dělbuchy na záda. -To ne.
Nebo házet výbušninu M-80 do bazénu, abychom vyrobili vlnu.
Ano, kdysi jsem hodil čtvrt tyčinky dynamitu
do bazénu našich rodičů, a beton málem pukl.
Proč jsi měl čtvrt tyčinky dynamitu?
-Kdes ho vzal? -Tím se netrapme.
-New Jersey. -Jo, bylo to tam.
Měl jsem kontakty.
No to nic. Dneska jsem byl na place.
A viděl toho vlkodlaka.
Dobře.
Kamera jede.
LUIS VALLADARES - Dubler vlkodlaka
Můžu ti o tom filmu i říct,
ale nesmíš pak volat médiím
Já rozhodně nikomu volat nebudu.
Pěkný.
1983 - Kostým vlkodlaka na Halloween
Vlkodlaka jsem měl obzvlášť rád.
Míval jsem takovou bundu.
Vevnitř měla kožíšek.
Obrátil jsem ji naruby
a předstíral, že se proměňuji ve vlkodlaka.
Bezva. Fantastické.
Jen nechápu, jak jde dohromady
že jsi tolik miloval vlkodlaky,
protože sis taky dost ujížděl na Šmoulech.
Takže to nemá co dělat
-s Beverly v New Jersey? -Ne.
A plníš si všechno, co jsi chtěl ty?
Ty kulisy jsou úžasné.
To je těžké.
Je to těžší, než jsem si myslel.
Protože pracovní doba je dlouhá a on je hodně unavený.
HARRIET SANSOMOVÁ HARRISOVÁ - Verussa
A stop.
-Končíme. -Stop.
Je to trochu boj.
To chápu.
Ještě jednou? Dobře, ještě jednou.
To je teď můj život.
Jak bys to udělala ty?
Jak bys ukázala jeho filmařské kořeny?
Zkus je trochu víc řídit.
Na to není lehká odpověď,
ale jak se dá taková věc zachytit?
Jinými slovy...
Upřímně by možná pomohlo
dostat ho zpět do New Jersey.
-Chápeš? -Jo, to zní dobře.
Dáme ho dohromady
se starými přáteli ze střední, se kterými točil ty své filmy.
Ano. Možná ano.
Všechny je svolat
a možná zajít na místa, kde natáčeli,
nebo zajít na jejich střední školu, kde se všichni potkali.
Michael tam hrál v mnoha divadelních inscenacích.
Veselé Vánoce všem.
Veselé Vánoce, Marku.
A i jeho přátelé z divadla s ním pak točili ty filmy.
Živě ze studií MGG přinášíme rozhovor s Tomem Whitem.
To byla důležitá součást jeho života.
Ahoj, Harry.
Ahoj.
Možná, že kdyby se vrátil a řekl si:
„Můj ty bože, kdysi jsem byl tady...
A jsem v televizi.
Hlásí se Mike Giacchino.
a vida, kde jsem dnes.“
Tak jo. Krvekam je ve vzduchu. Ty běžíš.
Krvekam dopadne na zem.
Jo.
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI
Musíme se koukat, jak ten druhý ty koule dělá,
aby byly přibližně stejně velké.
Velké? Jo.
Aby nebyly moc velké.
Správně.
Takhle?
Ta je moc velká.
Ale i ta moje byla o trochu větší.
Co se vám líbí na tom, když máte své děti u sebe doma?
Tak to je snadná odpověď.
To, že brzy zase odjedou.
Podíváte se na Michaelův film o vlkodlakovi?
Já na horory moc nejsem.
Myslíš, že když teď Michael natočil hollywoodský film,
že mu tenhle dům nebude dost dobrý?
S tátou nás pořád překvapuje fakt,
že Michaela všichni všude znají.
Jo.
Ale když projde našimi dveřmi, tak to není Michael, skladatel...
Neměli byste už spát?
...není to Michael, který režíroval ten film,
je to Michael, náš syn.
Kdys byl naposledy na naší střední?
Naposledy jsem tam byl,
-když jsi ty maturoval. -To bylo v roce 1988.
Myslím, že když jsem odjel, tak za mnou zavřeli krám.
Tamhle jsme natáčeli film Time Sleeper.
-To bylo v roce 1983? -Jo.
Myslím, že naše střední je důležitá.
Ti přátelé, které sis tady našel...
Ti, které jsem si tu našel, byli skvělí.
Kreativně přidávali k tomu, co jsem chtěl dělat.
Všichni měli šílené tvůrčí nápady.
A všichni byli zábavní.
Měli by do toho patřit.
Pomohli mi to všechno vytvořit.
Jo.
Bez nich bych nebyl tím, kým jsem.
Viděl ses s nimi teď někdy?
Voláme si, píšeme.
Během pandemie jsme si udělali videohovor.
Prokecali jsme několik hodin.
-Jo. -Takže tu a tam.
Ale naživo jsme se neviděli
už hodně dlouho.
Promiňte. Tady parkovat nemůžete.
To je parkoviště pro studenty.
-Musím je obejmout. -Jen pro studenty.
-Jak se máš? -Dobře, kámo.
-Rád tě vidím. -I já tebe.
TOM WHITE - Přítel z dětství
-Jak se vede? -Jak je?
-Něco novýho? -Ani ne.
-To je šílený. -To je. Neskutečné.
MIKE BRYSON - Přítel z dětství
Polez ven.
Jak se máš?
HARRY HARVEY - Přítel z dětství
-Tak rád tě zas vidím. -I já tebe.
-To je super. -Jak se máte?
Co ty tady? Proboha!
-To je dobrý. Rád tě vidím. -To i já tebe.
-Jak se vede? -Jak se vede?
Můj ty bože.
Rád tě vidím.
Myslím, že tys tady kdysi byl převlečený za nindžu.
To byl.
-Ten převlek pořád mám. -To je mi jasné.
Všechny ty věci pořád mám.
Bratr mě jednou vzbudil a říká: „Za dveřmi je nindža.“
-To jsem byl já. -Je to Tom.
I moje nejmladší dcera se ráda převléká a dělá všelijaké vylomeniny.
-Vyprávěls jí někdy, cos ty vyváděl? -Ano.
Před svými dětmi nic netajím.
Vědí, že jejich táta je cvok.
No jo, stárneme.
Ale ne. To neříkej.
Jako vy vypadáte dobře. Ale co já?
Dřív se tu zdálo mnohem větší.
I mně to připadalo větší.
Mají tu ještě ty telefony na mince?
Jo.
-No tak jdem. -Dobře, jdu první.
Jsem největší. Když se něco stane, stane se to mně.
-Otevři. -Anthony?
Jo.
Franku, co na tu hru zatím říkáš?
No tak. Povídej.
Dřevo je stejné, sedadla tytéž.
Všechno je stejné. I podlaha.
Mám pocit, že jsem se vrátil v čase do osmdesátek.
Jo.
Kevine, pojď sem.
To je on. Inspicient Kevin Zebrowski.
-Kevine, jak to tady jde? -Blbě.
Zahraj tu reklamu.
-Vzpomínáš si na ni? -Bože.
-Tak nějak? -To je ono.
Skládám, takže vůbec necvičím,
a na klavír hraju hrozně.
Reklamu si kup, kup, kup
Možná to mám ještě někde nahrané.
Tohle je ale velké divadlo.
Kolik jsme tu strávili hodin.
-Hráli jsme v každé hře, i v muzikálu. -Samozřejmě.
-Vyrůstali jsme tu spolu. -Jo.
Tady probíhalo naše dospívání.
Hele.
Ahoj.
Zabírá tě kamera. Úsměv.
Hodně z toho, co jsme za ta léta dělali,
v těch mezičasech mezi hrami a muzikály,
bylo dobře naplánované a promyšlené.
Plánovali jsme, jaký natočíme další film.
Upřímně si myslím, že ty filmy, co jsme tu promítali,
to, že Michael naše filmy promítal lidem,
že si ostatní mysleli, že je to super.
-Bylo to fajn. -Jo.
A pak se přidávali.
Jak jsme promítali Taking Care of Business?
To bylo boží.
To byl náš velký debut.
-Pro první rok vysoké. -Jo?
To ses nám ale dostal do pořádné bryndy.
Měl jsi mě zastřelit, když to ještě šlo.
Vzpomínáte si, jak jsme natáčeli v Mill Creek Parku,
a ten Craig McCullough... tak se jmenoval?
-Jo. -...válel sudy ze svahu.
Sjedem to ještě jednou!
Je tam scéna, kdy narazí na hrbol a celé tělo mu...
Je to úžasné. Vyšlo to skvěle.
-Jo. -Ta scéna je skvělá.
I když jsme tehdy vyváděli ledasco, tak si nevzpomínám,
že by nám někdo někdy vynadal.
Nebo že by řekl: „To je blbost. Běž pryč.“
Všichni spolupracovali.
A myslím, že naše filmy byly tak akční
hlavně díky tobě, protože jsi nám pomáhal.
No bezva.
Já jsem byl mistr zbrojíř. Takže když jsme potřebovali zbraně,
tak jsem vždycky řekl: „Mám to doma. Mám to přinést?“
A taky ve filmu Time Sleeper je můj meč.
Harry mě poklepal na rameno
a já s tím mečem plnou silou máchl.
Takže kdyby se Harry neskrčil, jak jsme se dohodli,
tak bych mu usekl hlavu.
Mít ve štábu vyškoleného kaskadéra bylo velké plus.
Toho si vážím. Díky.
Vůbec nevím, kde se to učil.
Vzpomínám si, jak jsi jednou řekl:
„Nechcete o víkendu přijít? Natáčíme film.
Potřebuju vedlejší postavy.“
Vzpomínám si, jak jsem poprvé přišel k vám domů.
Mike mi řekl, ať podržím provizorní světelný meč.
A vzal kameru, a já jím máchal.
A později ten film vyškrábal,
aby to vypadalo jako skutečný laserový meč.
To je má první vzpomínka.
-Jo. To si pamatuju. -Jo?
Proslavil jsem se,
jak jsi začal promítat film Time Sleeper.
Pro mého pána a mistra cokoli.
Vždyť jsi byl hrdina.
-Byl jsem hrdina. -A navíc frajer.
Han Solo toho filmu.
-Nebyl jsem ten hrdina já? -Anthony byl hrdina.
Protože jsi mu dal ránu pěstí?
Já se s Michaelem seznámil
v prváku na střední. Dost brzy za mnou přišel
a povídá: „Ahoj, já jsem Michael.“
A já věděl, kdo jsi.
Všichni jsme se znali. Ale nebyli jsme přátelé.
A on řekl: „Slyšel jsem, že píšeš scénáře
a že máš rád sci-fi. Star Wars, Star Trek.“
A já na to: „Samozřejmě.“
A on: „Mám pár nápadů na film.
Nechceš se o tom pobavit?“ A já: „Na film?“
Nazdar, kámo.
Takhle jsme se seznámili.
A pak jsme napsali film Time Sleeper.
Pořád mám kusy toho scénáře.
Fíha.
Už jsem říkal Anthonymu, že jsem měl štěstí na lidi,
kteří do toho byli stejně zapálení jako já.
Kteří se nebáli být stejně šílení
a střelení, aby zkoušeli to, co já.
Tak co myslíte, chlapi?
Nikdy se nikdo neptal:
„Jak to uděláme? Půjde to vůbec?“
Vždycky to bylo: „Tohle uděláme.“
Indy, dostal jsi mě do průšvihu.
Ale taky jsem tě dostal ven.
Dostal jsem nápad.
Mít tak tvůj bič, tak bychom ho
mohli použít jako lano.
-A vyhoupnout se ven. -Ne!
Nedokončený film.
Jo. Indiana Jones a zlatý had.
Zlatého hada pořád mám.
-Můžem ho dokončit. -To můžeme.
Všechno obvoláme.
Měla v tom být i automobilová honička.
Bylo to příliš ambiciózní.
-Jo. To jo. -Jo.
-Tady. -Ne. Počkej.
To je ten bič, co jsem ti dal?
Ne, ten jsem koupil na trhu.
Aha.
Stoupni si tamhle.
Anaheim, Kalifornie
Možná znáte Michaela jako úžasného hudebního skladatele,
ale dnes je tu i jako velmi nadaný režisér.
Tohle jsem pro vás chtěl natočit od svých deseti let.
Jako kluk jsem natáčel filmy.
Natáčel jsem je starými filmovými kamerami.
Chodil jsem i na školu pro filmaře.
A upřímně, je úžasné se moci vrátit v čase
a dělat to, co jsem miloval jako kluk, což bylo točit filmy.
Když je teď po všem...
Jak bys popsal svou první režisérskou zkušenost?
Režie filmu
je jen rozšíření toho
co jsem dělal vždycky.
Jen to prostě nikdy neskončilo.
Prostě pokračuji.
Když jsem byl na place,
tak mě bavilo se vyptávat,
co tam kdo přesně dělá,
a pak se třeba zeptat: „Nemohl bych tou figurínou hýbat já?“
Nebo: „Nemohl bych ovládat ten obří jeřáb?“
Líbí se mi idea umění, které se vytváří skupinově.
Ty filmy, co jsem točil jako kluk,
by nikdy nebyly tak dobré, kdybych je točil sám.
I na mém filmu o vlkodlakovi
jsem spolupracoval s Laurou,
Gaelem,
Harriet...
Proléváme krev pro lov.
...a ostatními herci
a všemi ze štábu.
Nejlepší štáb na světě!
Jo!
To, co přidali, udělalo ten film nezměrně lepším.
O společných zážitcích a sdílených radostech
bylo celé moje dospívání.
Byla to spousta zábavy a spousta práce.
A trvalo to dlouho. Ale stálo to za to a dopadlo to dobře.
Tady jsme natáčeli vrcholnou scénu filmu Time Sleeper.
-Točili jsme většinou na nakládací rampě. -Jo. Na té rampě.
Vypadala jako z apokalyptické pustiny.
-Hodila se na to. -Jo.
Miku, chceš znovu předvést náš souboj?
Souboj na meče? Jistě.
Bylo to takhle...
-Já myslím. -A potom...
Ale já skákal.
A nyní, mladíku.
Nyní, mladíku...
Nyní zemřeš.
A pak Harry hodil nůž.
Přesně. Harry s ním pohodí a...
Ti rolníci vyhrožují vzpourou už drahnou dobu.
Rolníci vyhrožují vzpourou už...
Budu ti napovídat.
-Připraven? -Jo.
Ti rolníci vyhrožují vzpourou už drahnou dobu.
Ale pak jim vždycky dojde,
že k přežití v tomto radiací sužovaném světě, potřebují můj intelekt.
A tak vždycky změní názor.
-Jo. Zvládl jsi to! -Jo!
Jo, chlape.
Bravo!
A na lince je Michael Giacchino!
Ahoj. Jak se máte?
Moment.
Vezmeš ten hovor?
Ne. Volám si s mámou.
Dobrý den, paní Giacchinová.
Zdraví tě.
Mami, jdi na wmmr.com a klikni na živý stream.
Ano? Běž na živý stream.
-Dobrá. -To je milé.
České titulky Vojtěch Kostiha